Справа № 192/440/26 
Провадження № 3/192/191/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 квітня 2026 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н. О., розглянувши в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11 жовтня 2018 року, працює водієм Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, РНОКПП – НОМЕР_2 ,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17 лютого 2026 року о 06 годині 10 хвилин на блокпосту а/д Н-08 на території Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області керував транспортним засобом – автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» або у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я категорично відмовився, що зафіксовано за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського № 797545. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 свою вину в суді не визнав та пояснив, що не пройшов медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, оскільки його чекали на вокзалі в м. Дніпро діти, за якими він їхав з м. Запоріжжя та він не міг запізнитися на вокзал. Також перед поїздкою він пройшов обстеження у лікаря, який видав подорожній лист, в якому вказав, що водій за станом здоров`я може керувати транспортним засобом. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Полулях С. Ю. просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав також письмові пояснення. У суді посилався на те, що матеріали справи не містять доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також пропозиція пройти огляд була здійснена не на місці зупинки, а в приміщенні поліцейського посту. Водій відмовився пройти огляд, оскільки поспішав на вокзал зустрічати дітей з табору та перед поїздкою пройшов відповідний медичний огляд і був допущений до керування. Також ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд в лікарні протягом 2-х годин з моменту складання протоколу за результатами якого він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та його не було відсторонено від керування, а складання протоколу було здійснено поліцейським з порушенням вимог відповідної Інструкції. 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Полуляха С. Ю., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Підставами притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суддя приходить до висновків про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 593479 від 17 лютого 2026 року, з якого з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: дата, час і місце вчинення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння, в яких вказано, що водій відмовився проходити огляд; оглянутим суддею відеозаписом з нагрудної відео камери поліцейського № 797545, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 на запитання поліцейського повідомляє, що саме він керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_3 та прямував з м. Запоріжжя в м. Дніпро.
Таким чином суддя вважає, що факт керування транспортним засобом, який не оспорювався самим ОСОБА_1 під час складання протоколу є доведеним, а посилання захисника про відсутність відеозапису є лише позицією сторони захисту. 
Також оглянутим суддею відеозаписом з нагрудної відео камери поліцейського № 797545 було зафіксовано як ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також повідомив, що напередодні (вчора) вживав алкогольні напої, а саме 200 г горілки.
Факт керування захисник у своєму клопотанні про закриття справи оспорює, посилаючись на те, що такий факт відсутній, а докази підтвердження даного факту матеріали справи не містять. Проте захисник не надав докази того, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом 17 лютого 2026 року о 06 годині 10 хвилин. Навпаки, захисник надав подорожній лист службового легкового автомобіля «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_3 , згідно якого такий лист був виписаний ОСОБА_1 , як водію, який прямує маршрутом «Запоріжжя-Дніпро-Запоріжжя». Тобто вказаний подорожній лист лише підтверджує той факт, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом 17 лютого 2026 року. Суддею враховано те, що наказ № 74 від 17 лютого 1998 року «Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування» втратив чинність на підставі Наказу Державної служби статистики № 95 від 19 березня 2013 року. Проте оскільки такий подорожній лист наданий захисником ОСОБА_1 , то суддя вважає його належним доказом саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Докази та відомості про те, що інша особа керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 під час складання протоколу не повідомляв працівникам поліції. 
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказів того, що зупинка водія ОСОБА_1 була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про національну поліцію», Правил дорожнього руху України, судді не надано, а відповідні дії працівників поліції не оскаржувалися. Під час судового розгляду було встановлено, що працівники поліції перевіряли документи саме у ОСОБА_1 , як у водія. Вказане на думку судді також підтверджує факт того, що саме ця особа керувала транспортним засобом. 
Проходження огляду ОСОБА_1 самостійно в медичному закладі 17 лютого 2026 року о 07 годині 45 хвилин, про що було надано відповідний висновок, в якому вказано результат огляду – 0,00 промілє, не свідчить про відсутність події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол складено за порушення вимог саме п. 2.5 ПДР, тобто за відмову пройти такий огляд на вимогу працівника поліції. Проходження такого огляду в добровільному порядку є правом водія, а проходження огляду на вимогу працівника поліції – обов`язком, а у випадку невиконання такого і настає відповідальність, оскільки імперативність закону була порушена. 
З огляду на вказане суддя вважає, що підстави для закриття справи, які були вказані захисником у відповідному клопотанні - відсутні, як і відсутні підстави вважати досліджені суддею докази недопустимими та недостовірними у зв`язку з тим, що порушення КУпАП під час їх оформлення встановлено не було. 
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та про доцільність накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 40? КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 24, 27, 30, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Н. О. Щербина