Справа № 944/4441/25 Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І. М. 
Провадження № 33/811/317/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Вороніна Ігоря Олександровича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської від 14 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.
Згідно постанови судді, в період часу з 18 год 15 хв по 21 год 30 хв 12 серпня 2025 року військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_1 недбало поставився до виконання покладених на нього обов?язків військової служби в умовах особливого періоду та був відсутній на військовій службі без поважних причин на території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Воронін І.О. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Зазначає, що ОСОБА_1 не є спеціальним суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а рішення винесене з спливом 3 місяців від дати вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до фактів, які були встановлені судом. Звертає увагу на те, що відповідно до військового квитка ОСОБА_1 був мобілізований 8 серпня 2025 року та доставлений до учбового центру військової частини НОМЕР_1 , де не був призначений на будь-яку посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих фукнцій або виконання адміністративно-господарських функцій, а тому не є військовою службовою особою, а сам факт мобілізації або проходження військової служби не є достатньою підставою для визнання особи спеціальним суб`єктом ст. 172-15 КУпАП. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відсутності ОСОБА_1 , про згадане рішення стало відомо 3 лютого 2026 року; скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської від 14 жовтня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Воронін І.О., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися, проте, адвокат Воронін І.О. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Вороніна І.О.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положенням ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.
З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконанні дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.
Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у формі злочинної недбалості.
Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.
Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими, згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП, розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Під організаційно-розпорядчими обов`язками розуміються обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій, кафедр), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).
Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки з управління або розпорядження державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідувачів складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.
Таким чином, обов`язковим елементом складу вказаного адміністративного правопорушення є суб`єкт.
Однак, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до такого не додано жодного доказу, який підтверджував би той факт, що дана особа є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП – військовою службовою особою, яка обіймає постійно чи тимчасово посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що солдат ОСОБА_1 курсант навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, суддя районного суду, належним чином не перевірив вищевикладені обставини, та відповідно прийшов до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердження, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову судді Яворівського районного суду Львівської області стосовно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Вороніну І.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Вороніна І.О. – задоволити. 
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Галапац І.І.