ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4361/26 Справа № 199/1204/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Петешенкової М.Ю., Халаджи О.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач/відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
відповідач/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,
відповідач Дніпровська міська рада, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна,
розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 22 вересня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Якименко Л.Г.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2021року ОСОБА_1 подала в суд позов проти ОСОБА_2  з вимогою про встановлення факту родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, визнання її спадкоємцем першої черги за законом та визнання права власності на майно в порядку спадкування. 
Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У зв`язку з реєстрацією шлюбу 24 квітня 2009року вона змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». У свідоцтві про народження позивача батьком записано ОСОБА_3 , а матір`ю – ОСОБА_4 09 вересня 1977року батьки уклали шлюб, який був розірваний 19 липня 1979року. Починаючи з середини 1980року стосунки між батьками позивача покращились, вони знову почали проживати разом та відновили сімейні стосунки. З цього часу вони проживали постійно разом. ОСОБА_3 з народження дбав про розвиток своєї доньки, приймав участь в її матеріальному забезпеченні та морально-духовному розвитку. Після того, як позивач стала дорослою та почала самостійно працювати та отримувати кошти, вона постійно дбала про своїх батьків.
Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Похованням займалася позивач разом зі своєю матір`ю та 07 лютого 2020року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_3 , проте з`ясувалося, що спадкову справу вже відкрито 26 листопада 2019року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Швецовою Н. В. за заявою ОСОБА_2 , яка нібито є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .
На думку позивачки, їй незаконно відмовили в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_3 , а також безпідставними є наміри відповідача отримати спадкове майно.
Також ОСОБА_2 заявила зустрічний позов до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно.
Зміст клопотання заявленого в суді першої інстанції
Представником позивачки ОСОБА_1 , адвокатом Максимовим В.А. заявлено суду клопотання про призначення посмертної судово-медичої молекулярно-генетичної експертизи.
Клопотання обґрунтовувалось тим, що ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, яке залишилося після смерті її батька - ОСОБА_3 . Призначення вказаної експертизи необхідно ОСОБА_1 для встановлення кровної спорідненості між батьком та донькою, оскільки іншим шляхом довести наявність родинних відносин неможливо.
Посилаючись на вказані обставини заявник просив призначити у справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставити питання про те: «Чи є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , похований за адресою: АДРЕСА_1 , біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?».
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 22 вересня 2025року призначено посмертну судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , похований за адресою: АДРЕСА_1 , біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?».
Доручено проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи експертам Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради".
Для забезпечення проведення експертизи вирішено провести ексгумацію трупа ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , похований за адресою: АДРЕСА_1 .
Доручено експертам Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради" здійснити, з належним документальним оформленням, відібрання біологічних матеріалів від трупа ОСОБА_3 . 
Для проведення ексгумації та приведення після ексгумації могили ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у попередній стан, залучено службових осіб Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство "Міська ритуальна служба" Дніпровської міської ради, яких зобов`язано сприяти експертам при вилученні з місця поховання біологічного матеріалу трупу ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Витрати на здійснення ексгумації та приведення могили після ексгумації в попередній стан покладено на позивача ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції, призначаючи посмертну судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу в справі, виходив з того, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та недопущення порушення прав кожної із сторін, виникає необхідність в спеціальних знаннях судово-медичного експерта, з метою вирішення питання щодо наявності родинних відносин між померлим та позивачем. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
18 грудня 2025року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_7 подала до суду першої інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 22 вересня 2025року.
В апеляційній скарзі виклала вимогу про скасування ухвали та відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що клопотання про призначення посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи вже подавалось до суду стороною позивача у 2024році та у задоволенні такого клопотання вже було відмовлено, а наразі подано фактично повторне клопотання, підстави для якого не змінились.
Вказувала що в судах наявні численні справи за результатами розгляду яких відмовлено у встановленні факту родинних відносин між позивачкою, ОСОБА_4 (матір`ю позивачки) та померлим, також наявні спори які перебувають на розгляді, та заявниця стверджувала, що відсутні підстави для вступу позивачки у спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.  
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
30 січня 2026року апеляційна скарга надійшла до апеляційного суду із суду першої інстанції.
04 лютого 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра справу №199/1204/21; та 13 лютого 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
09 березня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 14 квітня 2026року. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Призначаючи посмертну судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу в справі суд першої інстанції надважливого значення надав тому, що для визначення кровного споріднення між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 потрібні спеціальні знання у галузі генетики та в матеріалах справи відсутній висновок експерта з приводу біологічного походження позивачки і померлого.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду в повній мірі відповідають обставинам справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.
При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України “Про судову експертизу”, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998року № 53/5, та враховувати роз`яснення, дані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997року № 8 “Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах”, з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п`ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просила встановити факт родинних відносин між нею як спадкоємцем та спадкодавцем, просила визнати її спадкоємцем першої черги за законом та визнати право власності на майно в порядку спадкування. 
Позивачка вважає, що має право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_3 . 
Необхідність проведення експертизи зумовлена відсутністю доказів її родинних відносин з померлим батьком, вказувала, що єдиним способом це довести є проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.
У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
З викладеного вище вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення судової експертизи у цій справі, діяв в межах чинного законодавства, що визначає цілі, завдання відповідної експертизи та регулює порядок призначення та її проведення.
Призначення експертизи є одним зі способів забезпечення судом доказів /частина 2 статті 116 ЦПК України/. 
Суд зобов`язаний сприяти всебічному і повному з`ясуванню всіх обставин справи, реалізації сторонами їх прав та обов`язків і за наслідками розгляду справи ухвалити, відповідно до статті 263 ЦПК України законне та обґрунтоване рішення.
Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення у справі посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, оскільки суд зобов`язаний сприяти всебічному і повному з`ясуванню всіх обставин справи, а у клопотанні про призначення експертизи позивачка стверджувала, що для встановлення кровної спорідненості між батьком та донькою необхідно провести експертизу, оскільки іншим шляхом довести наявність родинних відносин неможливо, що має визначальне значення для правильного вирішення даної справи по суті спору. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для правильного вирішення справи необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що клопотання про призначення посмертної судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи вже подавалось до суду стороною позивача у 2024році та у задоволенні якого було відмовлено, а наразі подано фактично повторне клопотання, підстави якого не змінились, не приймаються судом до уваги, оскільки повторне звернення з клопотанням про призначення експертизи в межах одного судового провадження не є процесуальним порушенням.
Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в судах наявні численні справи, якими відмовлено у встановленні факту родинних відносин між позивачкою, ОСОБА_4 (матір`ю позивачки) та померлим – оскільки наявність таких справ не може бути перешкодою для реалізації учасникам судового процесу їх прав, передбачених цим Кодексом та для збирання доказів у даній справі. 
За наведених умов, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права і не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що призначення судової експертизи належить до дискреційних повноважень суду та вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи, особливостей предмета спору та керуючись принципом верховенства права.
Висновок за результатами судової експертизи є лише одним з доказів у справі, який не має заздалегідь обов`язкової сили для суду, йому надається оцінка поряд з іншими доказами у справі. 
Слід зазначити, що одним з принципів цивільного судочинства, є змагальність сторін, тому суд не має права позбавляти сторону у справі можливості таким чином довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип змагальності передбачає, зокрема і те, що суд у розгляді справи займає позицію об`єктивного та неупередженого арбітра, не збирає докази, а лише оцінює ті, що надані сторонами. Принцип змагальності є складовою справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі, диспозитивності та розумності строку.
У пункті 71 рішення у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006року Європейський суд з прав людини також підкреслив, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. 
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. 
За наведених умов призначення у справі експертизи не суперечить закону, не порушує принципу рівності сторін та не є порушенням норм процесуального права, а направлене на всебічне і повне з`ясування обставин справи, з метою ухвалення законного, справедливого та обґрунтованого судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин, законності та обґрунтованості висновків суду ці доводи не спростовують.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність ухвали суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 . 
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 22 вересня 2025року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026року.

Судді: