ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 лютого 2026 року справа №360/1938/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Штуць Наталі Григорівни на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (повне судове рішення складено 09 грудня 2025 року) у справі № 360/1938/25 (суддя в І інстанції Качанок О.М. ) за позовом адвоката Штуць Наталі Григорівни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Штуць Наталія Григорівна в інтересах ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 23.06.2022 був призваний у Збройні Сили України начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В подальшому його зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Позивач перебуває на військовій службі з 23.06.2022 по теперішній час. У період з 06.07.2022 по 20.08.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
12.08.2024 приблизно о 04:30 год. поблизу населеного пункту Нью-Йорк Донецької області під час здійснення захисту Батьківщини та забезпечення територіальної цілісності, відсічі й стримування збройної агресії з боку російської федерації, внаслідок ворожого мінометного обстрілу позивач отримав поранення: «Вибухова травма. Вогнепальне осколкове поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, спини. Вогнепальний перелом лівого передпліччя. Вогнепальний перелом лівого стегна. Вогнепальний перелом правої гомілки.».
12.12.2024 позивач пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії при КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова» Вінницької обласної ради.

За результатами вказаного медичного огляду позивачу видана довідка військово-лікарської комісії від 12.12.2024 № 270, відповідно до якої поранення позивача: ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
11.07.2025 адвокат ОСОБА_2 звернулась до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо виплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Відповідач повідомив, що жодних документів стосовно оформлення виплати винагороди 1000000,00 гривень від позивача до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , для подальшого направлення їх на перевірку не надходило. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 на виплату винагороди 1000000,00 гривень позивачу не видавався, виплата не здійснювалась.
16.08.2025 засобами поштового зв`язку позивачем направлено на адресу Міністерства оборони України рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про нарахування одноразової грошової винагороди на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 для подальшого скерування на адресу військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовлено. 
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду частково, а саме в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. Ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, а саме зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про передчасність позовних вимог та необхідність попереднього прийняття відповідачем окремого рішення за результатами розгляду рапорту позивача ґрунтуються на помилковому та невірному тлумаченні положень Постанови Кабінету Міністрів України № 153. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн. з огляду на наявність дискреційних повноважень щодо виплати одноразової грошової винагороди, однак такі висновки ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень Постанови Кабінету Міністрів України № 153 та неправильному застосуванні поняття дискреційних повноважень.
У відзиві відповідач просить суд залишити апеляційну без задоволення.
Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.
У відзиві відповідач просить суд залишити апеляційну без задоволення.
Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 06.07.2022, що підтверджується паспортом громадянина України, витягом з реєстру територіальної громади від 25.09.2025 № 2025/014077325, посвідченням серії НОМЕР_3 , довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2024 № 8381.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2022 № 189 ОСОБА_1 , військовослужбовця за контрактом, який прибув з військової частини НОМЕР_4 , з 06 липня 2022 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Суд зазначає, що факт проходження позивачем військової служби за контрактом також підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2022 № 236 підтверджується, що ОСОБА_1 вибув зі складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 22 серпня 2022 року - до мобільного госпіталю м. Дружківка. Також цим же наказом, ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення), виведено в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади з 22.08.2022 та вирішено утримувати його у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2022 № 274 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув з лікувального закладу з 26 вересня 2022 року і приступив до виконання службових обов`язків. Також цим же наказом позивача, виведеного в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_3 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», повернуто з такого розпорядження.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2023 № 308 вбачається, що ОСОБА_1 вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 04 листопада 2023 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2023 № 312 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади із залишенням у списках підрозділу, з 04.11.2023.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.11.2023 № 325 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув з лікувального закладу з 21 листопада 2023 року і приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2023 № 330 ОСОБА_1 , виведеного в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно пункту 117 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», повернуто з такого розпорядження та визначено вважати його таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків з 26 листопада 2023 року.
Також відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.08.2024 № 228 ОСОБА_1 вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій, з 12 серпня 2024 року.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2024 № 232 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списках підрозділу, з 12.08.2024.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.09.2024 № 273 ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.10.2024 № 307 вбачається, що ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.11.2024 № 339 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2024 № 374 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.01.2025 № 25 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2025 № 59 встановлено, що ОСОБА_1 вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2025 № 90 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.04.2025 № 121 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 № 153 визначено вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2025 № 185 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.08.2025 № 235 вважати ОСОБА_1 таким, що вибув до лікувального закладу, у зв`язку з пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій. Цим наказом продовжено позивачу термін лікування.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2025 № 248, з урахуванням змін, внесених до цього наказу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2025 № 252, ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення з 01 серпня 2025 року в зв`язку із законом України № 3379-ІХ від 06.09.2023, яким внесені зміни до Закону № 2011 та законом України № 3621-IX від 21.03.2024, яким внесені зміни до Закону № 2011, - перебуванням в лікарняних закладах та у відпустці для лікування в межах України та за кордоном не може перевищувати 12 місяців поспіль.
Суд першої інстанції зазначив, що з наведеного вбачається знаходження позивача постійно з 12.08.2024 на лікуванні після поранення.
З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.09.2024 № 10531 вбачається, що ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 12 серпня 2024 року отримав поранення. Діагноз: Вибухова травма. Вогнепальне осколкове сліпе поранення обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, спини. Вогнепальний перелом лівого передпліччя. Вогнепальний перелом лівого стегна. Вогнепальний перелом правої гомілки. За обставин: встановлено з витягу з журналу бойових дій 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 факт отримання травми (поранення) військовослужбовцем, оператором 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів НОМЕР_6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що 12 серпня 2024 року приблизно о 04 год. 30 хв., під час бойових дій поблизу населеного пункту Нью-Йорк Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації внаслідок ворожого мінометного обстрілу було поранено оператора 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів НОМЕР_6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту українського виробника (бронежилет «Корсар» та шолом кевларовий). Старшого солдата ОСОБА_1 вважати таким, що отримав поранення, яке не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, та пов`язане з виконанням своїх службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 12.12.2024 № 270 щодо ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» 12 грудня 2024 року. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Стан після вибухової травми (12.08.2024): вогнепального осколкового сліпого поранення обличчя, обох верхніх та нижніх кінцівок; вогнепального осколкового сліпого поранення грудної клітки зліва; вогнепального осколкового сліпого поранення правого колінного суглоба з наявністю стороннього тіла (металевого осколка); вогнепального перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків; вогнепальних переломів обох стегон у нижній третині, лікованого оперативно (12.08.2024 - первинна хірургічна обробка вогнепальних ран, монтаж апарата зовнішньої фіксації обох стегон; 15.08.2024 - повторна хірургічна обробка вогнепальних ран обох нижніх кінцівок та лівого передпліччя, постановка ВАК-системи; 19.08.2024 - повторна хірургічна обробка вогнепальних ран обох нижніх кінцівок, лівого передпліччя, заміна ВАК-системи, закрита репозиція, остеометалосинтез апаратом зовнішньої фіксації лівого передпліччя; 23.08.2024 - повторна хірургічна обробка лівого передпліччя, шкірна аутодермопластика; 30.08.2024 - перемонтаж апарата зовнішньої фіксації правої гомілки; 30.10.2024 - демонтаж апарата зовнішньої фіксації з ділянки обох стегон та лівого передпліччя; 05.11.2024 - відкрита репозиція, остеометалосинтез лівої стегнової кістки пластиною; 20.11.2024 - відкрита репозиція, остеометалосинтез правої стегнової кістки. (S72,4; S52; Y36.2). Поранення: ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою тимчасово виконуючого командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 № 10531). Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.08.2007 за № 902/14169 поранення відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує тривалого лікування протягом 120 календарних днів.».
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 11153 ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та дійсно в період з 06.07.2022 по 22.08.2022; з 02.10.2023 по 03.11.2023; з 15.07.2024 по 12.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі Світлодарська мтг, Бахмутська мтг, Торецька мтг. Бахмутський р-н, Очеретинська стг., Авдіївська мтг., Покровський р-н. Донецької обл.
Також довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025 № 12756 підтверджується, що ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та дійсно в період з 06.07.2022 по 22.08.2022, з 15.10.2022 по 19.12.2022, з 14.02.2023 по 18.09.2023, з 02.10.2023 по 02.11.2023, з 26.11.2023 по 22.12.2023, з 28.12.2023 по 13.01.2024, з 17.01.2024 по 21.01.2024, з 23.01.2024 по 03.02.2024, з 05.02.2024 по 08.02.2024, з 17.02.2024 по 27.02.2024, з 29.02.2024 по 14.03.2024, з 22.03.2024 по 22.03.2024, з 17.07.2024 по 31.07.2024, з 02.08.2024 по 04.08.2024; з 06.08.2024 по 12.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі Світлодарська мтг, Бахмутська мтг, Торецька мтг, Бахмутський р-н, Очеретинська стг, Авдіївська мтг, Покровський р-н, Донецької обл.
Також у відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує, що відомості про притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності, в тому числі, за вчинення військового адміністративного правопорушення та дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.
Крім того, з довідок про нарахування та утримання грошового забезпечення позивача встановлено, що спірна одноразова грошова винагорода йому не нараховувалась та не виплачувалась.
При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Конституція України.
Стаття 65. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон № 2232, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)
Стаття 1. Військовий обов`язок
1. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
2. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
3. Військовий обов`язок включає, зокрема,: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби;
Стаття 2. Військова служба і виконання військового обов`язку в запасі
2. Проходження військової служби здійснюється:
громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;
6. Види військової служби, зокрема,:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
7. Базову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
Стаття 4. Комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань
1. Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом:
призову (направлення) громадян України на військову службу;
прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Стаття 10-1. Базова загальновійськова підготовка
(Установити, що базова загальновійськова підготовка для громадян, визначених підпунктом 7 пункту 2 розділу ІІ Закону № 3633-IX від 11.04.2024, розпочинається з 1 вересня 2025 року)
1. Базова загальновійськова підготовка проводиться з метою здобуття громадянами України військово-облікової спеціальності, навичок і умінь, необхідних для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Стаття 15. Направлення громадян України для проходження базової військової служби
1. Для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.
Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
2. Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Стаття 20. Прийняття на військову службу за контрактом
1. На військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:
особи рядового складу з числа військовослужбовців базової військової служби, які пройшли базову загальновійськову підготовку, проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, фахову передвищу, професійну (професійно-технічну), повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі та/або пройшли базову загальновійськову підготовку - на військову службу за контрактом осіб рядового складу.
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”, якою затверджено “Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі – Порядок № 153).
Пунктом 3 вказаної постанови установлено, що
1) учасниками експериментального проекту є, зокрема: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили.
Пункт 4. Установити, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, …, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
Пункт 1 Порядку № 153.
1. Цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, … шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Пункт 2 Порядку № 153.
Під час воєнного стану в рамках реалізації експериментального проекту на військову службу за контрактом до Збройних Сил, … на посади рядового складу строком на один рік можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 до 25 років (далі - окремі категорії громадян).
Пункт 4 Порядку № 153.
Окремі категорії громадян укладають контракт, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Пункт 13 Порядку № 153.
Однією з обов`язкових умов проходження військової служби є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком не менше шести місяців за сукупністю протягом дії контакту.
15. Військовослужбовцям, які уклали контракт відповідно до цього Порядку, виплачується одноразова грошова допомога після укладення контракту, проходження відповідної підготовки та вступу до виконання обов`язків за посадою у військових частинах відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії або Адміністрацією Держприкордонслужби (далі - одноразова грошова допомога), у розмірі 1 млн. гривень, яка виплачується трьома частинами:
перша частина - 200000 гривень протягом п`яти робочих днів після підписання контракту та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку призначений;
друга частина - 300000 гривень протягом п`яти робочих днів після проходження відповідної підготовки та залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, про що оголошується наказом командира військової частини;
третя частина - 500000 гривень у день виключення із списків особового складу військової частини, а у разі продовження військової служби за новим контрактом - в останній день дії контракту, укладеного відповідно до цього Порядку.
У цій справі спірним питанням є виплата позивачу одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, ураховуючи, що до укладення відповідного контракту, він перебував на строковій військовій службі.
Суд звертає увагу, що застосовним у даними випадку є саме п. 3, 4 вказаної постанови, оскільки Порядок № 153 передбачає укладення контракту за відповідною формою, натомість п. 3, 4 Постанови регламентує випадки укладення контракту до набрання законної сили відповідними постановою та порядком.
Отже, п.3, 4 Постанови № 153 у якості ознак відповідності визначає такі вимоги:
особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил,
до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;
проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), 
строк, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025), виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, зокрема, з 06.07.2022 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .
Тобто, під час дії воєнного стану, позивач у віці 24 років уклав контракт про проходження військової служби, що відповідає вищевказаним умовам, визначеним Постановою № 153.
Розрахувавши за довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025 № 12756 кількість днів безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, судом встановлено, що станом на 13.02.2025 (день набрання чинності Постановою № 153), сукупний строк участі позивача у наведених заходах також складає значно більше шести місяців, що відповідає умовам для виплати спірної одноразової грошової винагороди, визначеним Постановою № 153.
Суд зазначив, що за змістом позовної заяви позивач посилається саме на абзац 4 пункту 4 Постанови № 153, як на підставу для виплати спірної одноразової грошової винагороди, тобто на участь у бойових діях та отримання ним поранення.
Водночас, судом під час розгляду справи встановлено обставини, які дають підстави для розгляду питання щодо виплати позивачу спірної одноразової грошової винагороди, у відповідності до умов абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153, а тому суд не розглядає питання щодо відповідності позивача умовам, визначеним абзацом 4 пункту 4 Постанови № 153.
Також суд зауважив, що матеріали справи не містять відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності та/або адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про те, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки такі доводи в повному обсязі спростовуються зібраними у матеріалах справи доказами, які, в тому числі, надані самим же відповідачем.
Суд зазначив, що певні формальні вимоги до форми довідки щодо участі у бойових діях, не можуть мати негативних наслідків для позивача, як для військовослужбовця, який брав участь у бойових діях, тим паче, у випадку коли така участь підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, довідками військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 11153 та від 16.10.2025 № 12756, обставинами неодноразового отримання позивачем поранень внаслідок участі у бойових діях та лікування після поранень, відомостями щодо виплати позивачу, у відповідні періоди участі у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Судом встановлено, що 16.08.2025 позивачем направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 рапорт разом з доданими до нього документами щодо виплати йому одноразової грошової у розмірі 1 млн. грн.
Представник позивача також направляла адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України, в якій просила повідомити про стан розгляду вищенаведеного рапорту.
Однак, доказів розгляду відповідачем вищезазначеного рапорту позивача та надання відповіді, прийняття рішень про виплату або відмову у виплаті спірної одноразової грошової винагороди, не надано.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не розглянуто рапорт позивача про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою № 153.
Колегія суддів частково погоджується з наведеними вище висновками місцевого суду, що відповідачем протиправно не розглянуто рапорт позивача про виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою № 153.
Проте, апеляційний суд зауважує, що для отримання такої одноразової грошової допомоги пунктами 3, 4 Постанови № 153 визначені певні критерії, серед яких:
проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), 
строк, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025), виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Однак, перевірку цих ознак відповідач не проводив, що є його дискреційними повноваженнями, тому способом захисту прав позивача не може бути визнано зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, а відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути відповідну заяву позивача з урахуванням висновків суду.
При цьому, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю відповідає вимогам п. 3, 4 Постанови та має право на виплату відповідної винагороди, пославшись на довідку військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025 № 12756 про те, що за час проходження військової служби ОСОБА_1 , брав безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, суд зазначив, що станом на 13.02.2025 (день набрання чинності Постановою № 153), сукупний строк участі позивача у наведених заходах також складає значно більше шести місяців
Колегія суддів зазначає, що наявними в матеріалах справи довідками підтверджується те, що позивач брав безпосередню участь в З А Х О Д А Х, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в той час як приписами пунктів 3, 4 Постанови № 153 критерієм відповідності визначена безпосередня участь у Б О Й О В И Х Д І Я Х. 
Обґрунтувань тотожності цих правових категорій, що мають різний буквальний зміст, окружним судом не наведено, тому ним передчасно ухвалено таке судове рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 245 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивача лише за умови, що:
позивач виконав усі вимоги закону для отримання відповідного рішення;
орган влади не має дискреції, тобто не має права обирати між кількома варіантами поведінки.
Судом встановлено, що доказів розгляду відповідачем вищезазначеного рапорту позивача та надання відповіді, прийняття рішень про виплату або відмову у виплаті спірної одноразової грошової винагороди в матеріалах справи відсутні. 
Якщо ж для вирішення питання орган влади повинен здійснити оцінку документів, перевірити їх відповідність, витребувати додаткові відомості, усунути розбіжності або використати інші інструменти, що належать до його компетенції, суд не вправі підміняти собою адміністративний орган, а має лише зобов`язати його розглянути заяву та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Така позиція є усталеною і узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, та у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року у справі №520/12333/21, від 09 травня 2024 року у справі №580/3690/23, від 08 грудня 2025 року в справі №420/13975/24.
Відтак, рішення місцевого суду підлягає зміні з визначенням правильного відповідно до обставин цієї справи способу захисту прав позивача.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору (за подання апеляційної скарги), за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Штуць Наталі Григорівни на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 360/1938/25 – задовольнити частково. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 360/1938/25 змінити в мотивувальній частини, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 360/1938/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко