ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. Справа №909/453/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Желіка М.Б.
суддів Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 26.12.2025 (вх.ЗАГС №01-05/3858/25 від 29.12.2025)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 (суддя Рочняк О.В., повну ухвалу складено 19.12.2025) 
у справі №909/453/16
за заявою: Тисменицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, правонаступником якої є Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 
вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018
про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Еталон”
вул. Вербова, 9/3, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 78400

за участю представників сторін:
від скаржника : Клебан М.А. (поза межами приміщення суду)

Учаснику процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 у справі №909/453/16 затверджено ліквідаційний баланс ТзОВ “Еталон”; затверджено звіт ліквідатора ТзОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. за результатами ліквідаційної процедури ТзОВ “Еталон”; ліквідовано ТзОВ “Еталон” як юридичну особу; затверджено звіт арбітражного керуючого Ткачука Д.В. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство ТзОВ “Еталон” за період з 22.08.2018 до 30.09.2025 в сумі 890 901,68 грн. основної грошової винагороди та 21 426,80 грн. витрат у справі про банкрутство; провадження у справі закрито.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 у справі №909/453/16 в частині (п.5), якою затверджено звіт арбітражного керуючого Ткачука Д.В. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство ТзОВ “Еталон” за період з 22.08.2018 до 30.09.2025 в сумі 890 901,68 грн. основної грошової винагороди та 21 426,80 грн. витрат у справі про банкрутство понад встановлені законодавством розміри.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
05.01.2026 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 26.12.2025 (вх.ЗАГС №01-05/3858/25 від 29.12.2025) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 у справі №909/453/16; призначено розгляд справи на 11.02.2026; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 06.02.2026: витребувано матеріали справи №909/453/16 в Господарського суду Івано-Франківської області.
07.01.2026 представник скаржника – Клебан Микола Андрійович через систему “Електронний суд” подав клопотання (вх. №01-04/131/26 від) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2026 задоволено.
29.01.2026 арбітражний керуючий Ткачук Д.В. через систему “Електронний суд” подав клопотання (вх. №01-04/876/26 від) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 задоволено.
06.02.2026 арбітражний керуючий Ткачук Д.В. подав через систему “Електронний суд” відзив (вх. №01-04/1190/26 від 09.02.2026), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
09.02.2026 арбітражний керуючий Ткачук Д.В. подав через систему “Електронний суд” додаткові пояснення (вх. №01-04/1211/26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній. 
В судове засідання 23.02.2026 скаржник участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення щодо вимог та доводів апеляційної скарги та просив врахувати їх при прийнятті постанови, інші учасники провадження у часті уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Матеріали справи свідчать про їх поінформованість про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. 
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України”).
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії” зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволенню, а оскаржена ухвала в частині п.5 резолютивної частини скасуванню, з прийняттям в скасованій частині нового рішення, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та ухвала суду першої інстанції.

09.12.2025 до господарського суду від ліквідатора ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. надійшло клопотання від 09.12.2025 (вх.№10802/25) про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство ТОВ “Еталон” за період з 22 серпня 2025 року по 30 вересня 2025 року в сумі 1 331 711 грн 68 коп. основної грошової винагороди та 21 426 грн 80 коп. витрат у справі про банкрутство.
Місцевий господарський суд в оскарженій частині рішення виснуючи про наявність підстав для часткового задоволення поданого клопотання зазначив наступне:
- Кодекс України з процедур банкрутства визначає, що у справі про банкрутство арбітражний керуючий виконує покладені на нього судом обов`язки та, відповідно, здійснює діяльність арбітражного керуючого на платній основі.
- при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) під час здійснення ним ліквідаційної процедури у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури розпорядження майном, а й які фактичні дії вчинялись ліквідатором протягом процедури та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала процедура.
- у матеріалах справи відсутні докази вчинення ліквідатором з 01.01.2022 по 30.06.2024 фактичних дій щодо проведення ліквідаційної процедури, відповідно суд вважає, що нарахування грошової винагороди за вказаний період у розмірі 440 810 грн 00 коп. є необґрунтованим, а відтак, у цій частині затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплаті грошової винагороди слід відмовити.
- за визначений ліквідатором період за фактично виконану роботу основна грошова винагорода арбітражного керуючого Ткачука Д.В. становить 890 901 грн 68 коп. (1 331 711 грн 68 коп. - 440 810 грн 00 коп.).
- з огляду на викладене, належить затвердити звіт арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Еталон” за період з 22 серпня 2018 року по 30 вересня 2025 року в сумі 890 901 грн 68 коп. основної грошової винагороди та 21 426 грн 80 коп. витрат у справі про банкрутство.

Узагальнені доводи апелянтів, заперечення інших учасників. 

Не погоджуючись із висновками місцевого господарського суду (п.5 резолютивної частини оскарженого рішення) Головне управління ДПС у Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу в якій зазначає про її ухвалення на підставі неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне:
- вирішуючи питання щодо розміру оплати послуг арбітражного керуючого за конкретний період виконання ним повноважень, розпорядника майна боржника, керуючого санацією, ліквідатора боржника господарський суд має визначити, який саме період виконання арбітражним керуючим повноважень підлягає оплаті, яка саме сума підлягає до сплати на користь арбітражного керуючого, оскільки фактичне отримання арбітражним керуючим оплати послуг неможливе без затвердження ухвалою господарського суду розміру, періоду та порядку оплати послуг арбітражного керуючого.
- cам лише факт призначення арбітражного керуючого не свідчить про здійснення ним повноважень, визначених Кодексом України з процедур банкрутства.
- суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури, а й дії, які вчинялись арбітражним керуючим в цей період та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура, враховуючи те, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
- в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ліквідатором у період з 01.01.2022 по 30.06.2024 фактичних дій щодо проведення ліквідаційної процедури, нарахування грошової винагороди за цей період у розмірі 440 810 грн 00 коп. є необґрунтованим. Оскільки, навіть за умови врахування двох років - поза межами строків, визначених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом“ та Кодексом України з процедур банкрутства, - з 22.08.2018 (дата відкриття ліквідаційної процедури) сума складатиме 226 563,68 грн.
- схвалення кредитором (скаржником) звіту арбітражного керуючого відбулося з огляду на те, що на останній сторінці поданого звіту арбітражним керуючим зазначено, що оскільки вже відбулося часткове відшкодування як витрат, так і оплати основної винагороди, ним прийнято рішення про те, що за результатами процедури він (незалежно від суми невиплаченої винагороди) заходів щодо стягнення зазначеного залишку з кредиторів проводити не буде. Таким чином, сам арбітражний керуючий фактично визнав, що підстав для затвердження додаткової винагороди понад фактично виплачену суму немає.
- відповідно до вимог ст.37 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.58 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлених судом обставин щодо відсутності доказів фактичного виконання ліквідатором дій у визначений період, слід дійти висновку, що сума нарахування та виплати грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 за звітом арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича повинна бути обмежена розміром 485 000 грн, які вже фактично отримані та виплачені арбітражному керуючому за рахунок коштів боржника. 

Заперечуючи доводи апеляційної скарги арбітражний керуючий Ткачук Д.В. подав відзив, в якому виклав наступні заперечення:
- у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
- надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора на рівні трьох мінімальних заробітних плат, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
- рішення комітету кредиторів про схвалення звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат по справі арбітражного керуючого прийнято в одноособовому порядку апелянтом, у зв`язку з чим судом першої інстанції було його затверджено. Жодних заперечень щодо його затвердження скаржником не заявлялося.
- просить врахувати, що приписи КУзПБ передбачають, що участь кредитора у справі про банкрутство не може бути формальною. Будучи учасником такого провадження кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому числі правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство, зокрема, звернення до господарського суду з клопотанням про призначення іншого арбітражного керуючого (п.4. ч.8 ст.48 КУзПБ), звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора (ч.6 ст. 61 КУзПБ), жодна із яких не була вчинена кредитором, який його схвалив. 
- відсутність прояву активних дій, тобто пасивна поведінка кредитора щодо вжитих ліквідатором заходів у ліквідаційній процедурі можуть свідчить про відсутність у нього зацікавленості у ефективності здійснення ліквідаційної процедури, що не відповідає меті участі кредитора у справі.

Фактичні обставини справи вірно встановленні місцевим господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ “Еталон”, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Слідзьону Надію Петрівну.
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2018 визнано ТОВ “Еталон” банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру щодо нього строком на дванадцять місяців, призначено ліквідатором ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича.
23.06.2025 до суду від ліквідатора ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. надійшло клопотання від 23.06.2025 (вх.№10510/25), в якому ліквідатор просив суд затвердити звіт ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ “Еталон”, ліквідувати ТОВ “Еталон” та закрити провадження у справі №909/453/16 про банкрутство ТОВ “Еталон”.
03.10.2025 до суду від ліквідатора ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. надійшло клопотання від 03.10.2025 (вх.№16187/25), в якому ліквідатор боржника просив суд здійснювати розгляд звіту за підсумками ліквідаційної процедури сформованого станом на 30.09.2025 та відповідно до ліквідаційного балансу станом на 30.09.2025.
29.10.2025 до суду від ліквідатора ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. надійшло клопотання від 29.10.2025 (вх.№17753/25) про затвердження звіту ліквідатора про ведення справи №909/453/16 станом 28.10.2025; затвердження ліквідаційного балансу станом на 28.10.2025 та закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Еталон”.
09.12.2025 до суду від ліквідатора ТОВ “Еталон” арбітражного керуючого Ткачука Д.В. надійшли:
- клопотання від 09.12.2025 (вх.№10802/25) про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство ТОВ “Еталон” за період з 22 серпня 2025 року по 30 вересня 2025 року в сумі 1 331 711 грн 68 коп. основної грошової винагороди та 21 426 грн 80 коп. витрат у справі про банкрутство;
- уточнення клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 від 09.12.2025 (вх.№20136/25)
Рішенням комітету кредиторів ТОВ “Еталон” від 02.10.2025, оформленим протоколом засідання комітету кредиторів по справі №909/453/16 про банкрутство ТОВ “Еталон” від 02.10.2025, звіт арбітражного керуючого Ткачука Д.В. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство ТОВ “Еталон” за період з 22 серпня 2018 року по 30 вересня 2025 року комітетом кредиторів схвалено.
Рішенням комітету кредиторів ТОВ “Еталон”, оформленого протоколом від 28.10.2025, затверджено звіт ліквідатора про хід ведення справи №909/453/169 про банкрутство ТОВ “Еталон” та фінансове становище боржника станом на 28.10.2025; затверджено ліквідаційний баланс ТОВ “Еталон” станом на 28.10.2025 та погоджено дії ліквідатора щодо не заявлення вимог до третіх осіб, в частині субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з тим, що встановити за результатами проведення фінансового аналізу відповідно до Методичних рекомендацій, наявності/відсутності ознак доведення його до банкрутства не можливо так як відсутні необхідні вихідні дані.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч.1 статті 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Відповідно до ч.2 ст.30 КузПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
Вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.12.2021 у справі №902/626/20 та у постанові від 22.08.2023 у справі №903/160/22, кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 30.01.2019 №910/32824/15, якщо оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
Надання послуг арбітражного керуючого як суб`єкта незалежної професійної діяльності відбувається на платній основі, а отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).
Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (у цій справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.
Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.
Положення статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно закріплюють щомісячний характер нарахування основної грошової винагороди за весь період виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень з оплатою цієї винагороди у межах розміру, встановленого законом.
Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно. Наведена правова позиція є усталеною в практиці Верховного Суду.
Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №5002-17/1718-2011 зазначено, що у разі якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав.
Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) у справах про банкрутство залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ у випадках, якщо кредитори не утворюють за власною ініціативою фонду оплати послуг ліквідатора та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство має бути завершеним.
Як встановлено судом, у звіті про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання повноважень ліквідатора поданого арбітражним керуючим до господарського суду 03.10.2025 за період з 22.08.2018 до 30.09.2025 нараховано основну грошову винагороду на суму 1 331 711,68 грн. та 21 426,80 грн. - понесених витрат. При цьому, арбітражний керуючий Ткачук Д.В. зазначив, що оскільки уже відбулося часткове відшкодування витрат так і оплата основної винагороди, ним прийнято рішення щодо того, що по результатах процедури він незалежно від суми невиплаченої винагороди здійснювати заходи щодо стягнення вказаного залишку з кредиторів не буде. 
09.12.2025 арбітражним керуючим Ткачуком Д.В. подано уточнене клопотання про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат по справі № 909/453/16 в заявленій сумі, тобто за період з 22.08.2018 до 30.09.2025 на суму 1 331 711,68 грн. - основної грошової винагороди та 21 426,80 грн. - понесених витрат.
Згідно з протоколом засідання комітету кредиторів від 02.10.2025, комітет кредиторів прийняв рішення схвалити звіт арбітражного керуючого Ткачука Д,В, про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 22.08.2018 до 30.09.2025 на суму 1 331 711,68 грн. - основна грошова винагорода та 21 426,80 грн. - понесені витрати, всього на суму – 1 209 426,80 грн. (ГУ ДПС у Івано-Франківській області (який сукупно володіє голосами в кількості 100% від загальної кількості членів комітету кредиторів) голосував “ЗА”.
В оскарженій ухвалі, суд першої інстанції, перевіривши здійснені арбітражним керуючим розрахунки сум грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора за період з 22 серпня 2018 року по 30 вересня 2025 року та визнав обґрунтованими в розмірі 890 901 грн 68 коп. основної грошової, а понесені витрати в розмірі 21 426 грн 80 коп. належно підтвердженими.
Натомість, судом апеляційної інстанції здійснено перевірку встановлених обставин, досліджено які фактичні дії вчинялись арбітражним керуючим Ткачуком Д.В. у заявлений період виконання повноважень ліквідатора боржника, та встановлено, що активні заходи були здійснені саме у періоди 08.-10.2018; 12.2019; 02.2019; 04.2019; 06.2019; 09.-11.2019; 11.2020; 02.-08.2021; 11-12.2021; 02.2023; 03.2024; 07-11.2024; 01-09.2025, які з врахуванням визначеного положенням Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та КУзПБ розміру зазначених витрат арбітражного керуючого підлягають визнанню та затвердженню в сумі 603 735 грн. 68 коп.
При цьому судова колегія вказує, що вказаний розмір зазначений без урахування вже виплаченої основної винагороди в межах справи про банкрутство. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.10.2021 у справі №4/42-Б(906/1210/20) щодо застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства, при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним ліквідаційної процедури у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури, а й які фактичні дії вчинялись ліквідатором протягом процедури, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №29/5005/486/2012, яка стосується застосування норм Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, однак не втратила актуальності після набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства.
Наведені правові позиції також підтримано у постанові Верховного Суду від 15.10.2025 у справі №11/Б-664, а відповідно є релевантними до правовідносин у цій справі.
Щодо заявлених витрат в розмірі 21 426,80 грн., судова колегія зазначає, що арбітражним керуючим до поданого на затвердження звіту не надано доказів на їх підтвердження, не зазначено періодів їх понесення, не доведено їх понесення саме із здійсненням ліквідаційної процедури в межах цієї справи (зокрема, щодо витрат арбітражного керуючого на пальне у розмірі 9 473,99 грн, поштових витрат у розмірі 726,01 грн., добових на відрядження у сумі 7226,80 грн.), відповідно приходить до висновку про те, що такі не є документально підтвердженими, а відтак в затвердженні звіту в цій частині слід відмовити повністю. 

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.
В порядку положень ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід частково задоволити, скасувавши оскаржену ухвалу в ч.5 резолютивної частини, та прийняти в цій частині нове рішення. 
Судові витрати в порядку положень ст. 129 ГПК України покласти на скаржника. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1 Вимоги апеляційної скарги Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 26.12.2025 (вх. №01-05/3858/25 від 29.12.2025) – задоволити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2025 у справі №909/453/163, в оскарженій частині, а саме п.5 резолютивної частини - скасувати. 
3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким, затвердити звіт арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі №909/453/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Еталон” за період з 22.08.2018 по 30.09.2025 в сумі 603 735 грн. 68 коп. основної грошової винагороди. 
4. Судовий збір покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.
Повна постанова складена 02.03.2026

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.