Єдиний унікальний номер 725/2042/26 
Номер провадження 3/725/426/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2026 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Войтун О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №597172, 21.02.2025 року о 00 год. 48 хв. у м. Чернівці по вул. Кафедральній, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MINI ONE» реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest 6810 ARBH 0668). Результат 0,91 проміле. Таким чином гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та його дії працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав письмове клопотання про закриття провадження посилаючись на те, що своєї вини він не визнає, оскільки не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що прилад яким проводилось тестування не пройшов належної повірки та його результати є хибними, оскільки під час проходження тесту прилад «завис». Крім того працівником поліції не було проведеного контрольного забору повітря. Звертав увагу, що у нього не було явних ознак алкогольного сп`яніння, як і не було у працівників поліції законних підстав для його зупинки. Посилаючись і на інші порушення допущені працівниками поліції просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Суддя заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.
Як вбачається із змісту ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суддя звертає увагу, порядок огляду на стан сп`яніння встановлений ч. 2 ст. 266 КУпАП відповідно до якої огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У ч. 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Таким чином у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та за встановленою формою направити водія до відповідного закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже законодавством чітко і вичерпно встановлено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Таким чином у разі незгоди водія з результатами огляду на стан сп`яніння поліцейський зобов`язаний запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та за встановленою формою направити водія до відповідного закладу охорони здоров`я.
На наданих відеозаписах судом встановлено, що поліцейським не було оголошено ОСОБА_1 , ані підстав його зупинки, ані ознак його перебування у стані алкогольного сп`яніння, єдине, що повідомив патрульних це про характерний запах алкоголю із салону автомобіля.
Також слід звернути увагу, що відеозапис із реєстратора поліцейського не містить зафіксованого контрольного забору повітря технічним приладом та не зафіксовано нульовий результат на дисплеї приладу.
Крім того прилад видав результат із значною затримкою, що надає підстави прийти до висновку щодо спірності виданого ним результату.
Більш того ОСОБА_1 після фіксування результату повідомив, що не вживав алкоголь, що слід було розцінювати як його незгоду з результатом тестування.
Крім того згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). У цих нормах Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).
Отже підстави які дають право поліцейському зупиняти транспортні засоби та обов`язок на їх зупинити чітко визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином говорити про законність вимог поліцейського та зібраних ним доказів у випадку, що стосується водіїв транспортних засобів можна лише в тому випадку, якщо зупинка транспортного засобу була законною, тобто з підстав прямо передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Більш того поліцейський згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
При цьому як встановлено із наданих відеозаписів, патрульними не було дотримано вимог ст. 35 Закону № 3496-IX, як щодо наявності підстав для зупинки так і обов`язку про інформування про конкретну зупинку.
Натомість на наданих відеозаписах жодного порушення Правил дорожнього руху України під руху транспортного засобу «MINI ONE», реєстраційний номер НОМЕР_2 зафіксовано не було.
Як і матеріали справи в тому числі не містять копій постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). 
Отже, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.
Таким чином єдиним доказом вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є роздруківка результатів з алкотестера, яку в силу відсутності «законної зупинки», а також порушення процедури фіксації та проведення огляду на місці зупинки суд не може вважати допустимим доказом. 
З положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, враховуючи, порушення встановленого порядку зупинки транспортного засобу та огляду на стан сп`яніння, суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ст. 130, 247, 251, 256, 266, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Войтун О. Б.