ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/14461/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коротун О.М.
суддів: Суліма В.В. 
Майданевича А.Г. 

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явились; 
від відповідача: не з`явились;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: не з`явились;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 (повний текст - 20.11.2025)
у справі № 910/14461/24 (суддя - Ващенко Т.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна Транслайн"
про стягнення 2 041 531,77 грн.
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст поданої позовної заяви та рух справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" (надалі - відповідач) про стягнення 2 041 531,77 грн, з яких: 1 301 550,00 грн заборгованості за договором №15/11/21, укладеного 15.11.2021 між ТОВ "Україна Транслайн" (надалі - третя особа) та ТОВ "Геос-УКБ", 222 579,84 грн неустойки, 103 981,36 грн інфляційних втрат та 412 420,57 грн 3% річних.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс" 1 301 550 грн 00 коп. заборгованості, 222 579 грн 84 коп. пені, 103 981 грн 36 коп. інфляційних втрат, 412 420 грн 57 коп. 3% річних та 24 498 грн 38 коп. судового збору.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" 28.11.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була зареєстрована 02.12.2025), в якій просив її прийняти. Скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс".
04.12.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/14461/24 залишено без руху. 
11.12.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/14461/24. Розгляд справи було призначено на 27.01.2026.
26.12.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято в порядку ст. 263 ГПК України. 
Розгляд апеляційної скарги відкладався, зокрема, 27.01.2026 - на 10.02.2026. 
В судове засідання 10.02.2026 представники учасників апеляційного провадження не з`явились. Водночас, 09.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, яке було задоволена судом. Представник позивач а також не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку 28.01.2026 в особистий кабінет Електронного суду ухвали від 27.01.2026. Щодо повідомлення третьої особи про час та місце судового засідання, судом апеляційної інстанції двічі на адресу третьої особи (зазначену в ЄДР) була направлено поштову кореспонденцію, яка була повернута на адресу суду з відмуткою: «адресат відсутній». З урахуванням положень ч. 7 ст. 120 ГПК України, вказаний учасник вважається повідомлений належним чином. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Апелянт, не погоджується з зазначеним рішенням, як таким, що прийнято без урахування всіх обставин справи, без всебічно з?ясованих обставин, та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.
Так, доводи скаржника фактично зводяться до того, що станом на дату укладання договору № 27/01/23-1 про відступлення права вимоги від 27.01.2023 року строк дії договору №15/11/21 від 15.11.2021 року закінчився 31.12.2022 року (п.8 договору №15/11/21 від 15.11.2021 року).
27.01.2023 року, між ТОВ «УКРАЇНА ТРАНСЛАЙН», ТОВ «СПЕЦТЕХНІК ПЛЮС» та ТОВ «ГЕОС-УКБ» укладено договір № 27/01/23-1 про відступлення права вимоги, за яким від ТОВ «УКРАЇНА ТРАНСЛАЙН» (первісний кредитор) на користь ТОВ «СПЕЦТЕХНІК ПЛЮС» (новий кредитор) перейшло право вимоги по оплаті вартості послуг за договором № 15/11/21 від 15.11.2021 року.
Так, за доводами скаржника, відповідно п. 1.2. договору про відступлення прав вимоги від 27.01.2023 року до нового кредитора перейшло право вимоги лише за основною сумою боргу в розмірі 1 301 550,00 грн.
Пунктом 2.1. договору № 27/01/23-1 про відступлення права вимоги від 27.01.2023 року передбачено, що за відступлення прав вимоги за цим договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду у розмірі 1 301 550, 00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок первісного кредитора. Однак, як зазначає скаржник, доказів оплати за умовами п. 2.1. договору № 27/01/23-1 про відступлення права вимоги від 27.01.2023 року позивачем не надано.
А тому скаржник вважає, що з урахуванням вимог ст. 514 ЦК України позивачем, не надано доказів реальності виконання умов договору про відступлення права вимоги від 27.01.2023 року, що підтверджують його оплатність та реальність набуття прав вимоги до відповідача.
5. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та наведених у ньому доводів
Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що заперечує її доводи, вважає безпідставною. На його думку, значна частина скарги фактично повторює заперечення, які вже були досліджені та оцінені судом першої інстанції.
Посилання апелянта на закінчення строку дії договору № 15/11/21 від 15.11.2021 року не впливає на спірні правовідносини, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторону від відповідальності за порушення, допущені під час його дії. Заборгованість виникла саме в період чинності цього договору. договір про відступлення права вимоги № 27/01/23-1 від 27.01.2023 року укладений належним чином і передбачає перехід до нового кредитора права вимоги як основного боргу у сумі 1 301 550,00 грн, так і пені, інфляційних втрат та 3% річних без будь-яких часових обмежень. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі, що існував на момент переходу, тому нарахування штрафних санкцій є правомірним.
Твердження про неукладеність договору відступлення через відсутність доказів оплати винагороди, на думку позивача, є безпідставним, оскільки договір підписаний сторонами, істотні умови погоджені, а сам відповідач визнав свої зобов`язання та раніше не оспорював правочин. Правовий статус нового кредитора підтверджується самим договором відступлення, а не виконанням внутрішніх розрахунків між кредиторами. Крім того, докази виконання таких зобов`язань були надані суду першої інстанції.
Тоді як спроба відповідача визнати договір відступлення недійсним у межах справи № 910/15745/24 завершилася відмовою в позові, а рішення залишено без змін апеляційною інстанцією, що підтверджує чинність правочину.
Посилання на нібито погашення боргу шляхом передачі майнових прав на квартиру є необґрунтованим, оскільки інвестиційний договір укладений між іншими особами та не стосується спірних правовідносин. Жодним із укладених між сторонами договорів не передбачено припинення грошового зобов`язання таким способом. Належних доказів сплати заборгованості відповідач не надав. Отже, позивач вважає, що апеляційна скарга не містить нових обґрунтованих доводів і не спростовує висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі № 910/14461/24 немає.
6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна Транслайн" (виконавець, третя особа) укладено договір № 15/11/21 (далі договір), за умовами п.1.1 якого виконавець зобов`язується на свій ризик з своїх матеріалів виконати і передати замовнику роботи з вивезення сміття на об`єкті замовника: "Будівництво житлового комплексу з підприємствами соціально-культурного, побутового обслуговування, спорудами для зберігання індивідуального автотранспорту на вул. Новопольовій , 2А у Соломянському районі міста Києва, 4 черга".
У п. 5.1 договору сторони погодили, що щомісячно до 26-го числа поточного (звітного) місяця виконавець надає замовнику для погодження два екземпляра довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма № КБ-3) та два екземпляра актів приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в), підписаних зі свого боку та письмово погоджених м: технічним наглядом, начальником дільниці та інженером з якості замовника; належним чином оформлені та підписані акти індивідуального та комплексного випробовування та акти про прийняття результатів виконаних за даним договором робіт; виконавчу документацію (якщо вона обов`язкова для виконання робіт).
Згідно з п. 5.2 договору, замовник зобов`язується протягом 10 робочих днів з моменту отримання повідомлення, актів та документації , перелічених у п. 5.1 даного договору, отримання підписаних з боку виконавця актів, що вказані у п.3.4.2 та 3.2.12 даного договору забезпечити прийом виконаних робіт та передати виконавцеві один екземпляр підписаного зі свого боку акту приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в). При виникненні зауважень до виконаних робіт замовник зобов`язується у вказаний термін надати виконавцеві письмову мотивовану відмову від прийому робіт та підписання акту приймання виконаних будівельних робіт.
Акт приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма №КБ-2в), підписаний уповноваженими представниками обох сторін, є підставою для сплати замовником вказаної в акті вартості робіт, протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього акту, за умови надходження коштів від замовника будівництва. (п. 5.3 договору).
Пунктом 8.1 договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022.
Позивач вказує, що в рамках укладеного договору було підписано акт приймання виконаних транспортних робіт № 1 з довідкою від 01.12.2021 на загальну суму 421 800,00 грн та акт приймання виконаних транспортних робіт № 2 з довідкою від 09.03.2022 на загальну суму 954 750,00 грн. оскільки, до та після підписання актів приймання виконаних транспортних робіт відповідачем не було заявлено жодних претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Транслайн" щодо якості виконаних робіт, то послуги вважаються такими, що надані належним чином, а тому у Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" виник обов`язок сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Україна Транслайн" вартість наданих послуг/робіт.
В подальшому, 27.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна Транслайн" (первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" (боржник) було укладено договір № 27/01/23-1 про відступлення права вимоги (далі договір №27/01/23-1 від 27.01.2023).
Відповідно до п. 1.1 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023 первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги по оплаті вартості послуг за договором №15/11/21 від 15.11.2021.
Згідно з п. п. 1.2-1.3 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023, за його умовами відступається право вимоги на суму основного боргу в розмірі 1 301 550,00 грн та право вимоги пені, інфляційних витрат, 3% річних, за прострочення виконання грошового зобов`язання. Право вимоги первісного кредитора до боржника на суму основного боргу в розмірі 1 301 550,00 грн підтверджується підписаними між первісним кредитором та боржником актами надання послуг, що є невід`ємною частиною цього договору, та передаються первісним кредитором новому кредитору в момент підписання цього договору, а саме: акт №1 за формою КБ2/КБ3 від 01.12.2021 на суму 421 800,00 грн та акт № 2 за формою КБ2/КБ3 від 09.03.2022 на суму 954 750,00 з ПДВ.
Пунктом 3.2 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023 сторони погодили, що підписавши цей договір, боржник вважається повідомленим належним чином про відступлення основного зобов`язання від первісного кредитора новому кредитору та підтверджує суму боргу в розмірі 1 301 550,00 грн, яку боржник зобов`язується сплатити новому кредитору.
За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент укладення цього договору, від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023).
Відповідно до п. 5.1 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023 він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.10.2024 ним було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату впродовж 7 днів з моменту отримання даної вимоги заборгованості у розмірі 1 301 550,00 грн, пені, 3% річних та інфляційних втрат, проте така вимога залишилася без задоволення.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, заміна кредитора відбулась шляхом укладення договору №27/01/23-1 від 27.01.2023, стороною якого є і Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ". Договір № 27/01/23-1 від 27.01.2023 є чинним, недійсним в судовому порядку не визнавався та підлягає виконанню його сторонами.
Водночас, відхиляючи доводи скаржника про відсутність доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до нового, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові ВП ВС від 16.03.2021 по справі № 906/1174/18 (№ в ЄДРСР 96342866), пункт 38 навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховуючи доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що між позивачем та відповідачем наявні судові спори. 
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Геос-УКБ» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехнік Плюс», «Україна Транслайн», за яким просив суд визнати недійсним договір від 27.01.2023 №27/01/23-1 про відступлення права вимоги. 
Господарський суд міста Києва рішенням від 30.04.2025 у справі №910/15745/24 у задоволенні позовних вимог відмовив (постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Геос-УКБ» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/15745/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 у справі №910/15745/24 - без змін). 
Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правові висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 19 грудня 2025 року у cправі № 910/10365/15, положення ч. 4 ст. 75 ГПК України спрямоване на дотримання принципу правової визначеності та його складової - res judicata; правило про звільнення від доказування має абсолютний характер, така його дія спрямована на те, щоб спір між сторонами вирішувався в одній судовій справі, а не був штучно розбитий на декілька позовів/справ, де сторони мали би можливість подавати нові докази на підтвердження тих самих фактів; інше тлумачення, яке вказує на можливість "спростування преюдиційних обставин" за допомогою нових доказів, призводить до розмивання змісту частини четвертої статті 75 ГПК України, а відтак до правової невизначеності - адже не зрозуміло, за яких умов, керуючись якими критеріями, суд, замість застосування приписів частини четвертої статті 75 ГПК України, має надати стороні можливість доводити/спростовувати за допомогою нових доказів ті чи інші обставини, що входять до предмету доказування і були вже встановлені в іншій справі за участю тих самих сторін; по суті, наведене Верховним Судом тлумачення суперечить прямому та зрозумілому змісту частини четвертої статті 75 ГПК України.
Так, судом апеляційної інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються обставини, встановлені рішеннями суду у справі № 910/15745/24 щодо дійсності договору про відступлення права вимоги № 27/01/23-1 від 27.01.2023 року. А тому доводи скаржника в цій частині відхиляються з урахуванням обставин, встановлених в рішеннях у справі № 910/15745/24. 
Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника в частині того, що до позивача перейшло право вимоги лише в частині суми основної заборгованості, з урахуванням наступного. 
Як зазначалось раніше, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора (постанова Верховного Суду від 23.09.2022 у справі №200/16065/17). Заміна кредитора, на користь якого слід виконати кредитні зобов`язання, не впливає на обсяг прав і обов`язків боржника (постанова Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №211/1553/21). В цій частині суд апеляційної інстанції також застосовую ч. 4 ст. 236 ГПК України.
А тому позивачем було правомірно нараховано у зв`язку з порушенням строків розрахунків за договором, також 222 579,84 грн пені, 103 981,36 грн інфляційних втрат та 412 420,57 грн 3 % річних за заявлені періоди.
Відповідно до п. 6.3 договору від 15.11.2021 за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцеві неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на дату прострочення від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Пунктом 4.1 договору №27/01/23-1 від 27.01.2023 передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує винній стороні пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент укладення цього договору, від простроченої суми за кожен день прострочення.
Також згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши надані позивачем розрахунки сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з їх арифметичною вірністю відповідністю умовам договору. А тому судом правомірно було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік Плюс" 1 301 550 грн 00 коп. заборгованості, 222 579 грн 84 коп. пені, 103 981 грн 36 коп. інфляційних втрат, 412 420 грн 57 коп. 3% річних та 24 498 грн 38 коп. судового збору. Порушене майнове право позивача правильно захищено судом першої інстанції у розумінні ст. 4 ГПК України. 
З урахуванням наведеного, доводи апелянта в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції через необґрунтованість в розумінні ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржника фактично направлені на переоцінку правильно встановлених обставин справи, а тому відхиляються через безпідставність. Підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив. 
8. Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених до стягнення позовних вимог. Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права.
Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 75, ч. 4 ст. 236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений скаржником судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, 276, ст. 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос-УКБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/14461/24 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/14461/24 - залишити без змін. 
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 18.02.2026.

Головуючий суддя О.М. Коротун 

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич