Справа № 128/1106/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 квітня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 12.03.2026 близько 12:18 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не забезпечує належний нагляд та зловживає алкогольними напоями.
До суду для розгляду наданих суду матеріалів ОСОБА_1  не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином та завчасно, шляхом направлення повістки з рекомендованим повідомленням поштовим відправленням за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, яку ОСОБА_1 отримала особисто 28.03.2026. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Документів на підтвердження поважних причин неявки до суду не надано. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
За вказаних обставин, на підставі ст. 268 КУпАП, враховуючи обізнаність ОСОБА_3 з наявністю даного судового провадження щодо неї, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Відповідно до сталої судової практики з питань розгляду справ по ухиленню батьків від виховання своїх дітей, наслідком чого може бути і позбавлення їх батьківських прав (зокрема відповідно до п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ст. 251 КУпАП визначено перелік можливих доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, судом було досліджено надані до матеріалів справи докази, в тому числі письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.03.2026, у яких остання зазначила, що дійсно певний час зловживала алкогольними напоями, внаслідок чого за молодшими дітьми наглядав старший син, в результаті чого пропускав навчання, з нею проведено бесіду профілактичного характеру. 
Окрім цього, до протколу долучено лист Вінницького міського центру соціальних служб Вінницької міської ради від 03.03.2025, відповідно до якого до Вінницького міського центру соціальних служб надійшло телефонне звернення від ОСОБА_4 , який на даний час перебуває на військовій службі. Заявником надано інформацію щодо ситуації, яка склалася за місцем проживання його трьох дітей. За словами батька, мати дітей ОСОБА_5 , тривалий час не забезпечує належний нагляд за дітьми через зловживання алкогольними напоями. Наразі побутовими питаннями та доглядом за молодшими дітьми займається старший син ОСОБА_6 (15 років), у зв`язку з чим не відвідує училище. Тому просять здійснити заходи в межах компетенції.
Окрім цього, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, надано рапорт інспектора з ЮП СВГ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Т. Телівери від 24.03.2026, однак зазначений документ не є належним доказом у справі, оскільки вказаний документ складений особою, яка є представником суб`єкта владних повноважень і у даному випадку, вона виконувала відповідні функції, склавши протокол про адміністративне правопорушення.
Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року № 489/4827/16а.
Крім цього, такий рапорт було складено за наслідком повернення справи на доопрацювання, не на місці події, без повідомлення особи. яка притягується до адміністративної відповідальності та не може бути доказом алкогольного сп`яніння та неохайного вигляду дітей, що має доводитись належними доказами: фототаблицею, результатом огляду на стан сп`яніння, відоматеріалами тощо, а не письмовим поясненням особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.
Будь-яких інших доказів суду не надано.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, враховуючи викладені в поясненнях обставини, що вона вживала алкоголь раніше. Будь-яких доказів зловживання ОСОБА_1 алкогольними напоями на час складення наданого суду протоколу, перебування 12.03.2026 о 12:18 год в стані алкогольного сп`яніння чи з ознаками такого сп`яніння, а також, що нею було забезпечено неналежний догляд за дитиною та в чому він полягає, матеріали справи не містять.
За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ вчинення адміністративного правопорушення наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, оскільки до нього не долучено жодних належних, допустимих та достатніх доказів здійснення  ОСОБА_1 не здійснення належного нагляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зловживання алкогольними напоями, в зв`язку з чим неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»). 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених в наданому суду протоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 184, п. 1 ст. 247, 164, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: