П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/2407/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К. 
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю. 
16 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Експрес» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт-Експрес» звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/000289/2 від 24 грудня 2024 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2024/000289/2 від 24 грудня 2024 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 грудня 2024 року товариством з обмеженою відповідальністю "Імпорт-Експрес" до Хмельницької митниці подано для митного оформлення ТЗ митну декларацію 24UA400070005215U0 та відповідні документи, а саме: рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) 995 від 16.12.2024, декларацiю про походження товару (Declaration of origin) 995 від 16.12.2024, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 02.01.2015 та ZBI 153992854 від 02.01.2015, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 5 від 16.12.2024, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.020.024167-2424.12.2024.
Відповідно до умов Контракту № 5 від 16.12.2024 Покупцем є Позивач, а Продавцем - Mehran Automobile Ausschlager Allee 182, 20539 Hamburg, DE.
1. Предметом Контракту є зобов`язання Продавця передати Покупцю у власність транспорті засоби згідно з рахунком, що надалі іменується Товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього Продавцю визначену цим контрактом грошову суму (ціну) зазначену у рахунку-фактурі тощо.
2. Ціна за одиницю: вартість транспортних засобів обумовлюється додатково у кожному конкретному випадку (рахунок-фактура тощо).
3. Загальна Сума Контракту: загальна сума цього Контракту є загальною сумою всіх інвойсів.
4. Умови поставки: умовами поставки «Товару» згідно з цим контрактом вважати DAP- Хмельницький (згідно з «Інкотермс-2010»). Відправка товару здійснюється до міста Хмельницького згідно з рахунком фактурою, інвойсом, тощо.
6. Умови платежу: Оплата за товар повинна проводитися на рахунок Продавця в Євро протягом не більше 6 місяців з дня оформлення рахунку.
У МД декларантом митна вартість автомобіля була заявлена в розмірі 8000 євро (графа 45 МД) з розрахунку ціни транспортного засобу в розмірі 8000 євро (графа 42 МД), а метод визначення митної вартості був вказаний основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (лівий підрозділ графи 43 МД).
24 грудня 2024 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2024/0000289/2 та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400070/2024/000089.
В цьому рішенні зазначено, що:
- заявлена митна вартість автобуса – 8000 Євро, не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- існує ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України оскільки товар переміщується на митну територію України безпосередньо Покупцем (ТОВ «ІМПОРТ-ЕКСПРЕС»), при цьому до митного оформлення заявлені умови поставки DAP – м. Хмельницький (згідно з якими витрати на доставку товару мають здійснюватись Продавцем (фірмою Mehran);
- продавець товару не відповідає його власнику, який зазначено в свідоцтві про реєстрацію на автомобіль, отже існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, в тому числі комісійної та брокерської винагороди.
Митну вартість визначено резервним методом. Джерелом числового значення митної вартості товару є МД від 07.12.2024 24UA305160037283U7 згідно якої здійснено митне оформлення подібного автобусу товару в максимально наближений час. Коригувань на обсяг не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації про вплив їх на рівень митної вартості.
У Рішенні митна вартість транспортного засобу скоригована до 18500 Євро.
У зв`язку із цим різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною відповідачем, склала 146648,54 грн, яку позивач сплатив, що підтверджується митною декларацією №24UA400070005217U9 від 25.12.2024.
Позивач не погоджується з позицією відповідача щодо коригування митної вартості транспортного засобу, тому звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Як передбачено ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст. 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
Отже, підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа №826/12901/17).
В апеляційній скарзі митний орган пояснив, що нижчий рівень заявленої митної вартості, ніж рівень митної вартості подібних товарів, оформлених іншими митницями, був підставою для опрацювання документів, поданих до митного оформлення в частині виявлення ознак, визначених положенням частини 3 статті 53 МК України (розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). При цьому, у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення митної вартості товарів, які підтверджено розбіжностями, виявленими під час митного оформлення товарів, інформація щодо яких зазначена у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.
Частиною 1 статті 31 Митного Кодексу України визначено, що митна справа здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на системах, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, і засобів їх забезпечення, що функціонують на національному та/або міжнародному рівні.
Можливість використання для здійснення митної справи систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, і засобів їх забезпечення, а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина 5 статті 31 МКУ).
На виконання положень статті 31 МКУ наказом Міністерства фінансів України №263 від 19.05.2023 затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів, порядок і умови застосування її систем (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2023 за №1132/40188).
ЄАІС - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, яка становить сукупність взаємопов`язаних інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів з метою здійснення митної справи, і засобів їх забезпечення (пункт 2 вказаного Положення).
Інформація розміщена в ЄАІС носить об`єктивний характер і відображає узагальнену інформацію у сфері митної справи, при чому у ЄАІС Держмитслужби «Рівень цін по ЦБД» є можливість переглядати повну назву товару, а у таблиці стовпці із номерами 34, 22, 43/1, 43/2, умови поставки, 11, 15 відповідають номерам граф митних декларацій, митне оформлення яких завершено, а також такі характеристики порівнюваних товарів як вагу, кількість, одиниці виміру оформлених митними органами України митних декларацій, а також вказано номер та дату цих декларацій, митну вартість у валюті за кг, за одиницю виміру та задавати параметри для пошукових запитів з метою більш точного порівняння оцінюваних товарів.
У постанові від 15 серпня 2019 року №826/19400/15 Верховний Суд зазначив, що митний орган «має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, оскільки відповідачем за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що стало підставою здійснення перевірки правильності її визначення... Крім того, при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів за митною декларацією ХХХ з рівнем митної вартості подібних за фізичними характеристиками товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України. З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наявність у ЄАІС Держмитслужби України інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що сам факт подання документів, визначених частиною 2 статті 53 МК України не надає автоматичного права на випуск оцінюваних товарів у вільний обіг, оскільки метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Так, за результатами опрацювання поданих до митного оформлення документі, відповідачем виявлено розбіжності в документах, що подаються декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товарів та ознаки відсутності окремих складових митної вартості товару, про що безпосередньо зазначено в графі 33 оскаржуваного Позивачем рішення про коригування митної вартості товарів: «Документи, подані згідно ч.2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, не підтверджують відомості щодо оплати за товар, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару. Зокрема:
- заявлена митна вартість - 8000 Євро, не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби;
- існує ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України оскільки товар переміщується на митну територію України безпосередньо імпортером, при цьому до митного оформлення заявлені умови поставки DAP, згідно з якими витрати на доставку товару має здійснюватись продавцем;
- продавець товару не відповідає його власнику, який зазначено в техпаспорті , отже існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, в тому числі комісійної та брокерської винагороди.
Зокрема встановлено, що подані до митного оформлення документи не містять визначних частиною 10 статті 58 Митного Кодексу України, числових значень витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України; витрат на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України; витрат на страхування товару; комісійної та брокерської винагороди, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів. 
Отже, у митного органу були підстави вважати, що подані до митного оформлення документи, які подавались до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості товару.
В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено, що згідно п. 4 контракту №5 від 16.12.2024 умовами поставки товару згідно з цим контрактом вважати DAP - Хмельницький. Поставка на умовах DAP Інкотермс (англ. Delivered At Place Поставка в місце призначення), продавець несе ризики за вантаждо моменту його доставки в місце призначення. Умова може застосовуватися до будь-якого способу перевезення. За умовами DAP вантажовідправник передає товар одержувачу готовим до розвантаження в кінцевому пункті призначення. Всі транспортні витрати лягають на продавця, у той час як митне оформлення (для імпорту) оплачує покупець. Отже, поставка на умовах DAP Інкотермс не передбачає обов`язку позивача, як покупця товару щодо оплати послуг з перевезення та страхування товару до позивача та, відповідно, обов`язку отримання від продавця товару документів, які підтверджують зазначені витрати.Використовуючи під час митного контролю повноваження щодо отримання від декларанта додаткових документів, які підтверджують числові значення митної вартості товару, поставленого на умовах DAP Інкотермс, задекларованого в митній декларації, відповідачне мав підстав покладати на позивача обов`язок щодо надання для підтвердження числових значень вартості товару транспортних (перевізних) документів та інших документів (в межах цих правовідносин). В свою чергу, декларування товару саме позивачем жодним чином не спростовує факт поставки товару на умовах DAP Інкотермс - Хмельницький.
Пунктом 4 Контракту визначено, що умовами поставки «Товару» згідно з цим контрактом вважати DAP-Хмельницький (згідно з Інкотермс-2010).
З даного приводу необхідно врахувати, що офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Incoterms 2010 визначає умови поставки DAP («Поставляється на місце») - продавець доставляє товар, коли товар знаходиться у розпорядженні покупця на транспортних засобах, що прибувають, готових до розвантаження у зазначеному місці призначення. Відповідно до умов DAP, ризик переходить від продавця до покупця з пункту призначення, зазначеного у договорі постачання. Продавець здійснює поставку, коли товар надано у розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження, у погодженому місці призначення.
У рамках інкотерму DAP, товари вважаються доставленими Продавцем, коли вони передаються в розпорядження покупця на транспортному засобі, готовому до вивантаження в місці призначення, або на узгодженому пункті в такому місці.
Місце доставки та місце призначення є однаковими відповідно до DAP Incoterm. Тому, Продавець несе ризик, поки не передасть товар у розпорядження Покупця за місцем призначення.
Таким чином, згідно умов поставки Інкотермс, які вказані у графі 20 митної декларації «DAP, Хмельницький» саме Продавець зобов`язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами у Контракті місця призначення - до м. Хмельницький, Україна.
Як загальновідомо, фактично понесені витрати на транспортування в будь-якому разі існують/мають місце незалежно від умов поставки і того, хто їх поніс. При цьому, відповідно до ІНКОТЕРМС умови поставки визначають сторону зовнішньоекономічного договору, яка організовує перевезення вантажу та здійснює його оплату. При цьому в Інкотермс прямої вимоги про так зване «автоматичне» включення при певних умовах поставки згаданих витрат у фактурну (контрактну, інвойсову) вартість товару не існує, тому лише від Продавця залежить те, включив він ці витрати у фактурну вартість товару або ж був виставлений окремий рахунок на транспортні витрати, взаємозалік витрат, тощо.
Проте, в оскаржуваному випадку, відповідно до інформації, внесеної під час перетину митного кордону у документі контролю за доставкою задекларованого товару МД типу ЕЕ №24UA400000915323U5 від 18.12.2024 пропуск на митну територію України задекларованого транспортного засобу було здійснено 19.12.2024, при цьому фактичним перевізником був саме ПОКУПЕЦЬ - ТОВ «ІМПОРТ-ЕКСПРЕС» (водій - Заграй С.).
Враховуючи те, що Продавцем та Покупцем не дотримані умови поставки DAP-м. Хмельницький та що доставку задекларованого транспортного засобу до місця призначення м. Хмельницький забезпечував не Продавець, а здійснив Покупець (ТОВ «ІМПОРТ-ЕКСПРЕС») самостійно, отже - і витрати на транспортування/ доставку - ПОНІС САМЕ ТОВ «ІМПОРТ-ЕКСПРЕС», і ці витрати не були додані як складові митної вартості.
При цьому, у поданих товаросупровідних документах відсутня інформація про те, що витрати на транспортування дійсно включені Продавцем до фактурної ціни, і що не існує інших домовленостей між Сторонами з цього питання.
Факт того, що позивач, як покупець задекларованого автобуса здійснював його доставку до місця призначення - м. Хмельницький ним не заперечується, тобто фактично визнається порушення умов поставки DAP де «всі транспортні витрати лягають на продавця», оскільки саме позивач ніс ризики та транспортні/страхові витрати по доставці товару, при цьому такі витрати не включені до заявленої митної вартості товару.
Щодо твердження суду першої інстанції про те, що декларування товару саме позивачем, жодним чином не спростовує факт поставки товару на умовах DAP Інкотермс - Хмельницький» колегія суддів зазначає наступне.
Питання щодо особи, яка подала митну декларацію взагалі не є предметом спору та розгляду в межах цієї справи, митний орган в графі 33 оскаржуваного Позивачем рішенні про коригування митної вартості зазначив, серед іншого: « Документи, подані згідно ч.2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, не підтверджують відомості щодо оплати за товар, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару. Зокрема:...- існує ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України оскільки товар переміщується на митну територію України безпосередньо імпортером, при цьому до митного оформлення заявлені умови поставки DAP, згідно з якими витрати на доставку товару має здійснюватись продавцем...».
У справі №140/1713/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.05.2020, зазначив: "у Митниці були обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості, оскільки відповідно до рахунку-фактури від 05.04.2019 продавцем товару (власником) є компанія ASANTECH SP.Z.O.O., а в технічному паспорті транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.02.2019 - компанія DE GA AUTO GMBH (TRUCHTHARI-ANGER, 36.MUNCHEN); доказів переходу права власності від компанії DE GA AUTO GMBH до компанії ASANTECH SP.Z.O.O. не надано, в контракті від 25.03.2019 № 21/19-AS відсутня інформація щодо купівлі-продажу автомобіля, в тому числі, щодо ціни його придбання. ...Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у контролюючого органу були підстави для виникнення об`єктивних сумнівів щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачем до митного оформлення, з огляду на різні дані щодо попереднього власника автомобіля в документах, наданих позивачем, знаходження компаній, вказаних в технічному паспорті та в контракті, в різних державах, а відтак, і підстави для витребування додаткових документів. Позивач витребуваних контролюючим органом документів на підтвердження задекларованої митної вартості автомобіля не надав».
Таким чином, правовий висновок Верховного Суду, прийнятий у вказаній справі, полягає в тому, що різні дані щодо попереднього власника автомобіля в технічному паспорті та в контракті, серед інших, є обґрунтованою підставою для перевірки митним органом достовірності задекларованої митної вартості, викликаною об`єктивним сумнівом щодо дійсної митної вартості автомобіля, заявленого позивачем до митного оформлення.
Отже, вищевказане свідчить про те, що фірма «Mehran Automobile» не була власником автомобіля, а лише - посередник.
В такому випадку, до складових митної вартості повинні включатись комісійні та брокерська винагорода за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 10 статті 58 МКУ. Ці складові не були заявлені у поданій до митного оформлення митної декларації.
Для виконання функції контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Отже, враховуючи наявність обставин, які вказані у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів вважає, що митним органом було обгрунтовано повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості зі складанням відповідного переліку. 
Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 МКУ).
Декларантом у відповідь повідомлено про те, що усі основні документи для підтвердження митної вартості надано та додатково надаватись не будуть.
Відповідно до частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з частиною 6 статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
Зміст графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» рішення про коригування митної вартості повністю відповідає вимогам частини 2 статті 55 МКУ.
У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначеною, серед іншого «Джерелом числового значення митної вартості товару є МД від 07.12.2024 24иА305160037283и7 згідно якої здійснено митне оформлення подібного автобусу товару в максимально наближений час. Коригувань на обсяг не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації про вплив їх на рівень митної вартості».
Також, слід зазначити, що відповідно до положень графи 31 розділу 2 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа в окремих графах 31 МД зазначаються відомості про: товари за кодами товарних позицій 8701, 8702, 8703, 8704, 8705, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що ввозяться в Україну та підлягають реєстрації в реєстраційних державних органах.
Оскільки даний товар є транспортним засобом товарної позиції згідно з УКТ ЗЕД 8702, який підлягає реєстрації, незалежно від кількості, кожен транспортний засіб декларується окремим товаром. Отже, коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів не здійснювалось, оскільки усі ідентичні моделі декларувались у кількості однієї одиниці.
Саме стаття 64 МКУ зобов`язує митний орган користуватись, в даному випадку, принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі АТТ).
Статтею VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю (ГАТТ) визначено, що оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна базуватись на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається податками, чи аналогічного товару, й не повинна базуватись на вартості товару вітчизняного походження або на довільних чи фіктивних оцінках.
Під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, по якій такий чи аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товарів є документом індивідуальної дії, прийнятим за наслідком проведеної митним органом процедури контролю правильності визначення митної вартості товарів у кожному конкретному випадку їх імпорту, за результатами оцінки та на основі пред`явлених декларантом документів.
Отже, зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів приходить до висновку, що Хмельницька митниця правомірно, відповідно до норм чинного митного законодавства прийняла оскаржуване позивачем у цій справі рішення про коригування митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №809/1260/17 зазначив «аналіз норм матеріального права (статей 49, 51, 52, 53, 54 МК України) свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Також Верховним Судом у цьому судовому рішенні підсумовується, що «оскільки позивачем не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства».
За вказаних обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Хмельницької митниці задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.