16.04.2026 Справа № 363/1289/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , 
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № №12026030000000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2026 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Кальник Іллінецького району Вінницької області, із середньою освітою, заміжня, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючої, інваліда 2-ї групи, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у не встановлений досудовим розслідуванням час, про те не пізніше 12.06.2025 перебуваючи за адресою власного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , виявила через не встановлений інтернет додаток не встановлену досудовим розслідуванням особу, що здійснює збут кондитерських виробів, що містять у своєму складі психотропну речовину – тетрагідроканнабінол та в цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на придбання та в подальшому на зберігання кондитерських виробів, що містять у своєму складі психотропну речовину без мети збуту для власного вживання.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання психотропних речовин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», протиправно, ОСОБА_4 замовила через не встановлений інтернет додаток та у не встановленої особи, кондитерські вироби, що містять у своєму складі психотропну речовину – тетрагідроканнабінол, кількісний вміст якої складає не менше 6,33 г.
В подальшому, у не встановлений досудовим розслідуванням час, про те не пізніше 12.06.2025, продовжуючи свій злочинний умисел, ігноруючи норми, що закріплюють порядок поводження з наркотичними засобами, ОСОБА_4 умисно отримала кондитерські вироби, що містять у своєму складі психотропну речовину – тетрагідроканнабінол за допомогою логістичної компанії ТОВ «Нова Пошта» тим самим придбала та почала незаконно зберігати вказану психотропну речовину за місцем власного проживання без мети збуту для власного вживання.
Так 30.09.2025 в період часу з 07 год. 11 хв. по 07 год. 59 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено кондитерські вироби, що містять у своєму складі психотропну речовину – тетрагідроканнабінол, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Списку №2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», вказані речовини є психотропними речовинами, обіг яких обмежена. Маса тетрагідроканнабінолу у вилучених кондитерських виробах складає 6,33 г., що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» - становить особливо великі розміри.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин в особливо великих розмірах, без мети збуту.
В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила суд, що суть обвинувачення їй зрозуміла, провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення безумовно, беззастережно та беззаперечно визнає у повному обсязі, кається у скоєному, підтверджує обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на неї не здійснювалося.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність, відповідність об`єктивній дійсності, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченої, дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченої.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їй зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вона не має.
Судом у судовому засіданні було встановлено добровільність позиції обвинуваченої, правильність розуміння нею тих обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення, проти не дослідження яких вона не заперечує, а також правильність усвідомлення нею обмеження права на апеляційне оскарження.
Внаслідок цього відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визначив обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , а також дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 суду зазначила, що вона безумовно та беззаперечно погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність та правильність, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному. 
Так, обвинувачена ОСОБА_6 надала суду показала, що раніше у серпні 2023 року, а потім у січні 2024 року вона перенесла важку операцію на хребті, після якої її постійно мучать сильні болі, від яких звичайні ліки не допомагали. З інтернет мережі вона дізналась, що можна придбати кондитерські вироби, які містять у своєму складі психотропні речовини, які в свою чергу можуть зменшити рівень болю, допоможуть розслабитися. Так у червні 2025 року вона через інтернет мережу замовила у невідомої їй особи зазначені кондитерські вироби для власного вживання, які їй було в подальшому надіслано через ТОВ «Нова Пошта». Отримавши ці кондитерські вироби, вона їх принесла до себе додому, де зберігала для власного вживання, поки вони не були вилучені працівниками поліції в ході обшуку. Також зазначила, що вона розуміє неправомірність своїх дій, за які їй дуже соромно. Вона добровільно пройшла курс лікування від наркотичної залежності і потрібного більше ніколи не вчинить. Прохала суд врахувати, що вона є інвалідом другої групи безстроково, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільна перерахувала благодійну допомогу в розмірі 80000 грн. на користь ЗСУ, тому прохала суд не карати суворо, та не позбавляти її волі. 
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Незважаючи на не оспорювання обвинуваченою своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.
Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , суд прийшов висновку, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 309 КК України - у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин в особливо великих розмірах, без мети збуту.
Вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, суд вважає доведеною.
В судовому засіданні прокурор прохав суд врахувати, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, щиро покаялась, дійсно активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, надала покази, які відповідають обставинам справи та матеріалам кримінального провадження, добровільно пройшла курс лікування від наркоманії, здійснила благодійну допомогу для підтримання обороноздатності України. При призначенні покарання прокурор прохав врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судима, є інвалідом 2 групи безстроково, не стоїть на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, а тому призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначив, що обвинувачена ОСОБА_4 провину визнає, щиро кається, просив врахувати, що обвинуваченою добровільно перераховано кошти в розмірі 80000 грн. на підтримку ЗСУ, остання дійсно пройшла курс лікування від наркозалежності, раніше не судима, позитивно характеризується. З урахуванням вищевикладеного, захисник просив суд призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі. 
Обвинувачена ОСОБА_4 у судових дебатах прохала суд суворо її не карати, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.3 ст.309 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, особисте ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, а також посткримінальну поведінку обвинуваченої, яка полягає у щирому каятті, активному сприянню розкриттю злочину, проходження курсу лікування від наркотичної залежності, спокутуванні власної вини у вчиненні кримінального правопорушення, шляхом надання благодійної допомоги ЗСУ.
Дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_4 : громадянка України, уродженка с. Кальник Іллінецького району Вінницької області, із середньою освітою, заміжня, утриманців не має, є інвалідом 2 грп. загального захворювання, має незадовільний стан здоров`я, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позитивно характеризується по місцю проживання, надала благодійну допомогу для підтримання обороноздатності України. 
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження курсу лікування від наркотичної залежності, спокутуванні власної вини у вчиненні кримінального правопорушення, шляхом надання благодійної допомоги ЗСУ.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
З урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставини скоєного злочину та його суспільну небезпеку, відношення обвинуваченої до скоєного, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, та відсутні обставини, що обтяжують покарання, враховуючи що обвинувачена є інвалідом 2 групи довічно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч.3 ст.309 КК України, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України. 
Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України.
Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості, правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.
В межах даного кримінального провадження обвинуваченій запобіжний захід не обирався. Учасники судового провадження не заявляли клопотання про обрання запобіжного заходу.
Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано. Цивільний позов в межах кримінального провадження не пред`являвся.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.
Процесуальні витрати по кримінальній справі складаються із витрат на проведення експертизи №СЕ-19/103-25/13081-НЗПРАП від 31.10.2025 року в розмірі 2674,20 грн. та експертизи №СЕ-19/103-25/13082-НЗПРАП в розмірі 2674,20 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. 
Правову долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2025 року у справі № 161/20231/25 на речові докази скасувати.
На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме: 
-залишки кондитерських виробів (печиво), та фрагменти такого печива, яке містить у своєму складі психотропну речовину - тетрагідроканнабінол масою 6,33 г, які поміщені до спеціалізованого пакету «Експертна служба МВС України» №2231409, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів СУ ГУНП у Волинській області – знищити;
-залишки кондитерських виробів (печиво), що не є наркотичним засобом, психотропною речовиною, їх аналогом та прекурсором, які поміщені до спеціалізованого пакету «Експертна служба МВС України» №2231408, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів СУ ГУНП у Волинській області – знищити;
-картонне пакування, що поміщено у спеціальний полімерний пакет НПУ №WAR1600725, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів СУ ГУНП у Волинській області – знищити.
-мобільний телефон iPhone 14 Pro, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів СУ ГУНП у Волинській області – повернути власнику. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні: експертизу №СЕ-19/103-25/13082-НЗПРАП в розмірі 2674,20 грн, експертизу №СЕ-19/103-25/13081-НЗПРАП від 31.10.2025 року в розмірі 2674,20 грн. 
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1