ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року	справа № 380/1743/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( 10003, Житомирська область, Житомир вул. Ольжича, 7, ЄДРПОУ 13559341 ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 24.11.2025 №134850015392 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 16.11.2025 зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби з 27.11.1988 по 16.11.1990 роки згідно військового квитка від 24.11.1988 серія НОМЕР_2 , період роботи з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік згідно записів трудової книжки від 04.09.2001 року серія НОМЕР_3 , зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці періоди участі в бойових діях з 11.06.2022 по 17.07.2022, з 08.08.2022 по 23.08.2022, з 24.08.2022 по 11.10.2022, з 04.11.2022 по 16.02.2023, з 03.03.2023 по 01.11.2023, з 21.11.2023 по 22.03.2024, з 11.04.2024 по 08.11.2024, з 28.11.2024 по 27.06.2025, з 17.07.2025 по 20.07.2025, з 07.09.2025 по 26.09.2025, з 30.09.2025 по 30.10.2025 рік згідно Довідки №6996 від 31.10.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 16.11.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України №1058-IV. Рішенням від 24.11.2025, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Станом на дату звернення позивач досяг 55-річного віку, однак до страхового стажу не зараховано окремі періоди військової служби (через відсутність належного оформлення військового квитка), період роботи у 2001– 2002 роках (у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків у реєстрі), а також не враховано у пільговому обчисленні періоди участі в бойових діях у 2022– 2025 роках. Загалом незараховані періоди становлять близько 8 років страхового стажу, у зв`язку з чим зарахований стаж визначено у розмірі 21 рік 7 місяців 7 днів при необхідних 25 роках. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 2 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області ( далі – відповідач ) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058 право на дострокову пенсію за віком мають, зокрема, учасники бойових дій, військовослужбовці та інші визначені законом категорії осіб за умови досягнення 55-річного віку та наявності не менше 25 років страхового стажу. Страховий стаж визначається за даними персоніфікованого обліку, а за періоди до його впровадження - на підставі підтвердних документів, зокрема трудової книжки або інших належних доказів. Водночас окремі періоди можуть не зараховуватися за відсутності підтвердження сплати страхових внесків або належного оформлення документів. Періоди військової служби та участі у бойових діях можуть враховуватися, однак їх пільгове обчислення (зокрема «один місяць за три») застосовується лише у випадках, прямо передбачених спеціальним законодавством, і не поширюється на правовідносини, що регулюються Законом №1058. За результатами розгляду поданих документів органом Пенсійного фонду частину періодів служби, роботи та підприємницької діяльності не зараховано до страхового стажу через відсутність належних підтверджень, у зв`язку з чим загальний стаж становить 21 рік 7 місяців 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. З огляду на це, відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії на даний час та правомірність відмови.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі – третя особа) подало до суду пояснення на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що Закон України №1058-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади та механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій. Цим Законом виключно регулюються відносини у зазначеній сфері та визначаються умови набуття права на пенсію і порядок обчислення її розміру. Право на дострокову пенсію за віком, зокрема для учасників бойових дій та військовослужбовців, виникає за умови досягнення встановленого віку (55 років для чоловіків) та наявності страхового стажу не менше 25 років. Страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду за даними персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 — на підставі документів, визначених законодавством, що діяло раніше (зокрема трудової книжки). Після 01.07.2000 визначальними є дані системи персоніфікованого обліку, а у разі їх відсутності — відповідні довідки про проходження служби та сплату страхових внесків. Окремі періоди (військової служби, роботи чи підприємницької діяльності) не зараховуються до страхового стажу за відсутності належного документального підтвердження або відомостей про сплату страхових внесків. Пільгове обчислення стажу, зокрема за принципом «один місяць за три», передбачене спеціальним законодавством для визначення вислуги років військовослужбовців (Закон №2262 та постанова КМУ №393) і не застосовується при обчисленні страхового стажу відповідно до Закону №1058, який передбачає його облік, як правило, в одинарному розмірі. Відтак, при призначенні пенсії за Законом №1058 орган Пенсійного фонду правомірно враховує лише підтверджений страховий стаж та відмовляє у застосуванні пільгового (кратного) обчислення періодів служби. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних 
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою від 16.11.2025 для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 24.11.2025 №134850015392 яким відмовлено в призначенні пенсії за віком. У вказаному рішенні зазначено про те, що до страхового стажу не зараховано періоди військової служби відповідно до військового квитка від 24.11.1988 НОМЕР_2 , оскільки відсутня печатка. До страхового стажу відповідно до трудової книжки від 4.09.2001 НОМЕР_3 не зараховано періоди з 5.09.2001 по 8.02.2002, оскільки; в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. Також до страхового стажу не зараховано періоди з 17.09.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України та з 1.01.2005 по 31.12.2009, з 1.10.2025 по 31.10.2025, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся із цим позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 27.11.1988 по 16.11.1990 згідно з військовим квитком від 24.11.1988 серія НОМЕР_2 , суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України, а тому час перебування громадян України на військовій службі, в тому числі - і в Збройних силах Радянської армії, повинен зараховуватись до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивачу відмовлено у зарахуванні вказаного трудового стажу, оскільки у військовому квитку від 24.11.1988 НОМЕР_2 відсутня печатка.
Таку підставу суд вважає формальною, бо фактично відомостями військового квитка від 24.11.1988 НОМЕР_2 підтверджується, що позивач проходив військову службу у період з 27.11.1988 по 16.11.1990.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік згідно записів трудової книжки від 04.09.2001 серія НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.
Підставою для відмови зарахування зазначеного трудового стажу відповідач оскільки; в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Відповідно до норм статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Враховуючи вище викладене, суд робить висновок, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Відповідно до трудової книжки від 04.09.2001 серія НОМЕР_3 у період з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік позивач працював.
Відтак підлягає до зарахування до страхового стажу період роботи з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік згідно записів трудової книжки від 04.09.2001 серія НОМЕР_3 .
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці періоди участі в бойових діях з 11.06.2022 по 17.07.2022, з 08.08.2022 по 23.08.2022, з 24.08.2022 по 11.10.2022, з 04.11.2022 по 16.02.2023, з 03.03.2023 по 01.11.2023, з 21.11.2023 по 22.03.2024, з 11.04.2024 по 08.11.2024, з 28.11.2024 по 27.06.2025, з 17.07.2025 по 20.07.2025, з 07.09.2025 по 26.09.2025, з 30.09.2025 по 30.10.2025 рік згідно Довідки №6996 від 31.10.2025, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи суд встановив, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.11.2025 №134850015392 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу. Водночас аналіз змісту зазначеного рішення свідчить, що питання зарахування періодів участі у бойових діях у пільговому (кратному) обчисленні відповідачем не розглядалося та не було предметом прийняття відповідного рішення.
У вказаному рішенні наведено мотиви незарахування окремих періодів до страхового стажу виключно з огляду на відсутність належного документального підтвердження або відомостей про сплату страхових внесків. При цьому будь-яких висновків чи рішень щодо відмови у зарахуванні спірних періодів саме у пільговому обчисленні відповідачем не приймалося.
Відтак, з огляду на відсутність рішення суб`єкта владних повноважень щодо зарахування спірних періодів у пільговому обчисленні, заявлені позовні вимоги у цій частині є передчасними.
Щодо позовних вимог про призначення пенсії позивачу, суд зазначає про таке.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про призначення позивачу пенсії за віком, не підлягають до задоволення оскільки в разі задоволення таких суд фактично перебирає на себе повноваження відповідача щодо призначення пенсії, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Слід також зазначити, що законодавець передбачив обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства, виходячи з предмету даного позову.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 року).
Суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
Відповідно до приписів частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Згідно з висновками Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі №500/1216/23 від 08.02.2024 дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Житомирській області.
Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, у суду робить висновок про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахування до страхового стажу період проходження військової служби з 27.11.1988 по 16.11.1990 роки згідно військового квитка від 24.11.1988 серія НОМЕР_2 , період роботи з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік згідно записів трудової книжки від 04.09.2001 року серія НОМЕР_3 та повторно розглянути заяву позивача від 16.11.2025 для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( 10003, Житомирська область, Житомир вул. Ольжича, 7, ЄДРПОУ 13559341 ) , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 24.11.2025 №134850015392 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 27.11.1988 по 16.11.1990 роки згідно військового квитка від 24.11.1988 серія НОМЕР_2 , період роботи з 05.09.2001 по 08.02.2002 рік згідно з записами у трудовій книжці від 04.09.2001 року серія НОМЕР_3 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2025 для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
У решті позовних вимог відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович