ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/416/26 Справа № 211/13038/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Хараїм О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює в ТОВ «Рудомайн» електрогазозварником, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.
В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді,21 жовтня 2025 року о 16:56 годині, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. В`ячеслава Чорновола, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2,5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказане рішення захисником ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій вона просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки, розглянув справу за відсутності сторін. Вказує, що докази керування ОСОБА_3 транспортним засобом відсутні в матеріалах справи. Ознак наркотичного або іншого сп`яніння у ОСОБА_3 на відеозапису не встановлено, його поведінка адекватна та відповідає обстановці. ОСОБА_3 21.10.2025 року діяв в межах крайньої необхідності, оскільки його дії зумовлені виконанням вимог посадової інструкції.Крім того, ОСОБА_3 не було належним чином відсторонено від керування транспортним засобом та не складено акт. ОСОБА_3 не був ознайомлений з протокол про адміністративне правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом та сам факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. 
Так, факт порушення, ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджений даними, що містить відповідний протокол, направленням на огляд, відеозаписом правопорушення, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_3 було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, проте він відмовився. 
Таким чином, в діях ОСОБА_3 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Той факт, що відеозапис переривається, не є порушенням, оскільки в ньому чітко простежується хід подій.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що після його зупинки робітниками поліції, ОСОБА_3 вийшов з водійських дверей. Про керування іншими особами робітникам поліції повідомлено ОСОБА_3 не було, тому доводи сторони захисту в цій частині не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Обговорюючи доводи апелянта, з приводу вчинення адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 18 КУпАП крайня необхідність не є адміністративним правопорушенням, це дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є 
- вчинення дії з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 
- якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами;
- якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що керування транспортним засобом ОСОБА_3 , у зв`язку з запізненням на працю, не є крайньою необхідністю, тому доводи апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Як вбачається з відеозапису адміністративного правопорушення, робітником поліції було роз`яснено ОСОБА_3 , що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до чинного законодавства, оскільки робітники поліції не мають медичної освіти для встановлення чіткого висновку про знаходження особи, в стані накротичного чи іншого сп`яніння.
Крім того, вказані ознаки наркотичного сп`яніння виявлені у ОСОБА_3 зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення в графі – місце скоєння, суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин (а.с.1), тому доводи апелянта, про надуманість ознак наркотичного сп`яніння, наведених робітниками поліції, також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Обговорюючи доводи сторони захисту про не ознайомлення ОСОБА_3 з протоколом про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису правопорушення, ОСОБА_3 був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, робітниками поліції в повній мірі були йому роз`ясненні права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, тобто робітниками поліції в повному обсязі виконані вимоги інструкції про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Від отримання та підписання протоколу ОСОБА_3 відмовився, а тому жодних порушень зі сторони робітників поліції не було виявлено.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами захисту з приводу того, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом в порядку ч.1 ст. 266 КУпАП та з цього приводу не був складений акт.
З аналізу ч. 1 ст. 266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.
Відповідно до відеозапису бодікамер, працівники поліції дотримались вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, тобто відсторонили водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, а відсутність акту про відсторонення від керування, не є істотним порушенням та не спростовує провину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Досліджені матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів викладених у скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Хараїм О.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя