Справа № 522/24433/25-Е

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Козирського Є.С.,
за участю секретаря Лепешенкової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ: 40121452 до  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є споживачем природного газу по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. В період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2025 року (включно) відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 26 848,18 грн, вартість якого залишилась не сплачена споживачем. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачували нараховані суми за спожитий природний газ, тим самим неналежно виконували свої зобов`язання, чим порушуються права ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
06 січня 2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказано, що розгляд справи проводити без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно даних фінансового стану по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 вбачається, що за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2025 року (включно) відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 26 848,18 грн, вартість якого залишилася не оплаченою споживачами.
Судом установлено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій постачання природного газу …» на території України.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст.6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Пунктом 32 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п.2 ч.1 ст.15 ЗУ «Про ринок природного газу»).
За змістом ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» побутовим споживачам є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.205, 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.
Відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
У поданій позовній заяві позивачем зазначено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовували для власних потреб.
Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.
Відповідно до ст.12 ч.3,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження.
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.
Відповідност.141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Керуючись ст.3, 12, 81, 141, 265, 280-289 ЦПК України, ст.203, 215, 526, 549, 611, 612, 634, 1049, 1054 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.
Стягнути з   ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою:          АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ 40121452)  суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 26848,18 грн. на рахунок: НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465.
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ 40121452)   витрати за сплату судового збору у розмірі 2422,40 гривень на р/р НОМЕР_4 в АБ “Укргазбанк» м. Києва, МФО 320478.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       Є.С. Козирський