Справа № 690/82/26
Провадження № 2/690/205/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року          м. Багачеве
Багачевський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді     Здоровила В.А.
за участю секретаря   Мельник С.В.
представника позивача    Токар О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю,
в с т а н о в и в:
представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Токар О.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю на 11/25 частки квартири АДРЕСА_2 , що за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вимоги позивача обґрунтовує тим, що  ОСОБА_1 є власницею 14/25 часток в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2015. Решта квартири розміром 11/25 частки у вказаному житлі за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Інформацію про ОСОБА_2 , як про іншу співвласницю житла, позивач отримала в грудні 2025, коли вирішила звернутись за правничою допомогою щодо набуття у власність 1 цілої частки квартири АДРЕСА_2 . Тож шляхом адвокатських запитів було здобуто ряд документів, зокрема, свідоцтво про право власності на житло, де відображено власність ОСОБА_2 на її частку.
Позивач з 2015, як придбала у власність частку в квартирі АДРЕСА_2 , зробила капітальний ремонт житла, яке того потребувало, та почала постійно проживати в помешканні користуючись ним за належністю та утримуючи, в тому числі, шляхом оплати комунальних послуг.
Враховуючи, що фактично до 2025 позивач не володіла інформацією про іншого співвласника її житла, вона використовувала та використовує все помешкання для власних потреб та сплачує спожиті послуги відповідно до повної площі житла. 
З 2015 крім ОСОБА_1 та членів її сім`ї у квартирі АДРЕСА_2 , жодні інші особи не проживали, не претендували на частку в помешканні, що не є у власності позивача, тощо. Іншу співвласницю, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ніколи не зустрічала та не знала. Варто зауважити, що свою частку квартири позивач придбала вже після смерті ОСОБА_2 ..
ОСОБА_1 вільно, відкрито та безперервно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , тому, за відсутності іншого співвласника її помешкання, вирішила оформити своє право на всю квартиру в порядку набувальної давності, адже використовує помешкання за призначенням понад 10 років.
Позивач понад 10 років вільно та відкрито проживає у квартирі АДРЕСА_2 , утримує помешкання, сплачує вартість спожитих комунальних послуг, тощо. Таким чином, з`ясувавши, що власника житла, де вона мешкає немає, жодних осіб, які мали б право на спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , по даний час не виявлено, позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном понад 10 років, таким чином заявлені у позові вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Представник відповідача Багачевської міської ради Черкаської області Огнива Т.В. в судове засідання не з`явилася, продала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить прийняти обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи.
Суд заслухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, вимоги позивача законні та обґрунтовані.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є власницею 14/25 часток в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2015. Решта квартири розміром 11/25 частки у вказаному житлі за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Інформацію про ОСОБА_2 , як про іншу співвласницю житла, позивач отримала в грудні 2025, коли вирішила звернутись за правничою допомогою щодо набуття у власність 1 цілої частки квартири АДРЕСА_2 . В матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на житло, де відображено власність ОСОБА_2 на її частку.
Позивач з 2015, як придбала у власність частку в квартирі АДРЕСА_2 , зробила капітальний ремонт житла, яке того потребувало, та почала постійно проживати в помешканні користуючись ним за належністю та утримуючи, в тому числі, шляхом оплати комунальних послуг.
Враховуючи, що фактично до 2025 позивач не володіла інформацією про іншого співвласника її житла, вона використовувала та використовує все помешкання для власних потреб та сплачує спожиті послуги відповідно до повної площі житла. 
З 2015 крім ОСОБА_1 та членів її сім`ї у квартирі АДРЕСА_2 , жодні інші особи не проживали, не претендували на частку в помешканні, що не є у власності позивача, тощо. Іншу співвласницю, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ніколи не зустрічала та не знала. Свою частку квартири позивач придбала вже після смерті ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 вільно, відкрито та безперервно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , тому, за відсутності іншого співвласника її помешкання, вирішила оформити своє право на всю квартиру в порядку набувальної давності, адже використовує помешкання за призначенням понад 10 років.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. 
У постанові від 27.06.2019 у справі № 175/2338/16-ц (провадження №61-2017св18) та у постанові від 01.10.2020 у справі №286/1652/18, провадження №61-14916св19, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Такі висновки також узгоджуються з правовою позицією висловленою в п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Позивач понад 10 років вільно та відкрито проживає у квартирі АДРЕСА_2 , утримує помешкання, сплачує вартість спожитих комунальних послуг, тощо. Таким чином, з`ясувавши, що власника житла, де вона мешкає немає, жодних осіб, які мали б право на спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , по даний час не виявлено, позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном понад 10 років, таким чином заявлені у позові вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Також викладені обставини в судовому засіданні підтвердили свідки, сусіди позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..
За вказаних обставин суд вважає за необхідним визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю на 11/25 частки квартири АДРЕСА_2 , що за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 4 294 грн. 75 коп. (на момент звернення до суду).
Суд, з урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та вимог ч. 6 ст. 141, 142 ЦПК України, присуджує з відповідача у дохід держави 50 відсотків судового збору, належного до сплати при поданні позову у розмірі 2 147 грн. 39 коп., решту витрат по оплаті судового збору віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, ст.16, 331, 375, 376 ЦК України та керуючись ст.6-13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
позовні вимоги ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області 20 січня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю на 11/25 частки квартири АДРЕСА_2 , що за життя належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з Багачевської міської ради Черкаської області, ЄДРПОУ 33088050, проспект Дружби, будинок 8, місто Багачеве, Звенигородський район, Черкаська область, 20251 у дохід держави в особі ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу судовий збір) судовий збір в розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 39 копійок.
Решту витрат по оплаті судового збору віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий     В.А. Здоровило

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2026 року.