ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 лютого 2026 року	Справа №160/34381/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач), в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) завданої матеріальної шкоди в розмірі 15 092 (п`ятнадцять тисяч дев`яносто дві гривні ) 93 коп. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_1 13.05.2025 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за мобілізацією на особливий період. Того ж дня, 13.05.2025 відповідач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 у супроводі представників ІНФОРМАЦІЯ_4 , які надали відповідний пакет супроводжуючих документів щодо призову відповідача на військову службу під час мобілізації на особливий період. У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2025 № 254-ОС, відповідача зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 на усі види забезпечення. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2025 № 256-ОС, ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта відділу базової загальновійськової підготовки. Відповідач під час дії воєнного стану, будучи військовослужбовцем за призовом по мобілізації на особливий період, знаходячись у відпустці за сімейними обставинами (відвідування хворої матері) та стаціонарному лікуванні в КНП "КРИВОРІЗЬКА МЛ №3" КМР, після завершення лікування, в умовах дії воєнного стану, 27.08.2025 не повернувся до ВЧ НОМЕР_1 за місцем її постійної дислокації. За даним фактом, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) від 28.08.2025 №1053-АГ призначено службове розслідування. За результатами висновку службового розслідування, встановлено факт протиправних дій солдата ОСОБА_1 , який діючи всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді не повернення до ВЧ НОМЕР_1 за місцем її постійної дислокації в умовах воєнного стану, що вказує на ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 5 статті 407 КК України, про що видано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.10.2025 №1348-ВВ «Про результати службового розслідування». Враховуючи, що з дня неприбуття відповідача до місця проходження військової служби 27.06.2025, останній безпідставно відсутній на службі та не виконує обов`язків військової служби, наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.11.2025 №62 -ОС, солдата ОСОБА_1 позбавлено премії повністю за серпень місяць 2025. Отже, внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій, у зв`язку з перерахунком останньому грошового забезпечення за липень 2025 та позбавленням премії, виникла переплата грошового забезпечення. Відтак, ОСОБА_1 незаконно набуто кошти в якості грошового забезпечення, за період невиконання ним обов`язків військової служби, тим самим спричинивши майнову шкоду позивачу. Враховуючи той факт, що відповідач з 27.08.2025 безпідставно відсутній за місцем дислокації військової частини та не виконує обов`язків військової служби, позивачем стягується різниця з суми виплаченого щомісячного грошового забезпечення. Відповідно до довідки-розрахунку фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) ІНФОРМАЦІЯ_5 та особистої картки грошового забезпечення відповідача за 2025 рік, останній повинен повернути виплачену суму грошового забезпечення в розмірі 15 092,93 грн, з яких 989,23 грн - грошове забезпечення та 14 103,70 грн – премія. Оскільки відповідачем не виплачена заборгованість із заподіяної державі шкоди, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Ухвалою суду від 08.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову), разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.
Копію ухвали про відкриття провадження від 08.12.2025 направлено судом на адресу реєстрації ОСОБА_1 , надану відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі Департаменту адміністративних послуг Управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Криворізької міської ради листом від 25.12.2025 ( АДРЕСА_1 ).
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (R067056543241) відправлення повернуто на адресу суду з відміткою поштової установи про причину невручення: «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
Відповідач суду відзив на позов не надав. 
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2025 №254-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з 13.05.2025.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15.05.2025 №256-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 призначено курсантом п`ятої групи першого відділення відділу базової загальновійськової підготовки, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 15.05.2025. 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.08.2025 №1053-АГ «Про призначення службового розслідування» з 29.08.2025 призначено службове розслідування за фактом неприбуття ОСОБА_1 до військової частини.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.10.2025 №1348-АГ «Про результати службового розслідування» ОСОБА_1 встановлено та підтверджено факт протиправної поведінки солдата ОСОБА_1 , яке виявилось у неприбутті з лікування до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.11.2025 №632-ОС «Про позбавлення премії», на підставі «висновку службового розслідування за фактом не повернення до військової частини солдата ОСОБА_2 » від 24.10.2025, у зв`язку з вчиненням правопорушення солдатом ОСОБА_1 в серпні 2025 позбавлено його премії за вказаний місяць у повному обсязі.
Згідно з довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2025 до 31.08.2025, нарахована заробітна плата, в т.ч. у натуральній формі/грошове забезпечення становить 20 236,93 грн, сплачені аліменти – 9 966,69 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.08.2025 до 31.08.2025, заборгованість становить 15 092,93 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до суду.
Матеріали справи не містять сплати відповідачем заборгованості в сумі 15 092,93 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби, зокрема, здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом (частина 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є видом військової служби (частина 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).
Відповідно до пункту 9 Розділу 1 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Положеннями пункту 16 Розділу 1 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. 
Згідно з пунктом 26 Розділу 1 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. 
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (пункт 26 Розділу 1 Статуту).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі – Дисциплінарний Статут).
Відповідно до пункту 1 розділу І Дисциплінарного Статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Пунктом 2 розділу І Дисциплінарного Статуту визначено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з пунктом 4 розділу І Дисциплінарного Статуту  військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
На підставі пункту 45 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 83 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Пунктом 84 розділу ІІІ Дисциплінарного Статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
В свою чергу, процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена статтями 84-88 Дисциплінарного Статуту.
Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2021 №815 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.01.2022 за № 39/37375 (далі – Порядок №815) визначає підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування (пункт 1 розділу І Порядку №815).
Згідно з пунктом 4 Розділу І Порядку №815, підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди тощо.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією 13.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 та того ж дня прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2025 №254-ОС ОСОБА_3 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, а згідно з наказом від 14.05.2025 № 256-ОС — призначено на посаду курсанта відділу базової загальновійськової підготовки.
У зв`язку з неповерненням 27.08.2025 після завершення лікування до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.08.2025 №1053-АГ призначено службове розслідування. 
За результатами службового розслідування, оформленими наказом від 24.10.2025 №1348-ВВ «Про результати службового розслідування», встановлено факт протиправного неповернення до військової частини в умовах воєнного стану, що свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.
У порядку статті 85 Дисциплінарного статуту, 28.10.2025 за №03.2/6847-25-Вих, ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) направлено відповідне повідомлення до 1 відділу ДБР у місті Львові про вчинення відповідачем кримінального правопорушення за частиною 5 статті 407 КК України.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України врегульовано Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі – Інструкція №558).
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. 
Відповідно до пункту 6 розділу III Інструкції №558 начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє військовослужбовців премії повністю за невихід на службу без поважних причин (за місяць, у якому здійснено таке порушення).
За час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) відповідачу нараховано грошове забезпечення за серпень 2025 в загальному розмірі 20 236,93 грн (з урахуванням податків та зборів).
На підставі постанови державного виконавця від 24.07.2025 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» ВП № 60135150 (щодо стягнення аліментів) фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) військової частини було здійснено утримання із зазначеної суми грошового забезпечення та перераховано 9 966,69 грн на рахунок, визначений державним виконавцем.
У зв`язку з безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_1 на військовій службі з 27.08.2025 та невиконанням ним обов`язків військової служби, наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24.11.2025 № 632-ОС відповідача позбавлено премії повністю за серпень 2025 року.
Внаслідок перерахунку грошового забезпечення та повного позбавлення премії виникла переплата грошових коштів, отриманих відповідачем. 
Згідно з довідкою-розрахунком фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) та особистою карткою грошового забезпечення за 2025 рік, сума надмірно виплаченого грошового забезпечення становить 15 092,93 грн, з яких 989,23 грн - грошове забезпечення та 14 103,70 грн - премія.
Таким чином, зазначена сума є різницею, що утворилася внаслідок переплати, тому є безпідставно набутою в період невиконання ним обов`язків військової служби, чим було спричинено майнову шкоду позивачу.
За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Водночас статтею 1215 Цивільного кодексу України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Системний аналіз положень статей 1212, 1215 ЦК України свідчить про те, що грошові суми, виплачені особі без достатньої правової підстави або у разі відпадіння такої підстави, підлягають поверненню лише за наявності рахункової помилки з боку платника або недобросовісності з боку набувача.
У даному випадку виплата грошового забезпечення відповідачу здійснена за відсутності правових підстав у період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби. 
Водночас відповідач, будучи обізнаним із положеннями статті 407 КК України та правовими наслідками самовільного залишення військової частини, усвідомлював неправомірність своєї поведінки та факт отримання грошового забезпечення за відсутності належних підстав, що свідчить про його недобросовісність як набувача.
За таких обставин у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна, а у відповідача — обов`язок повернути надміру отримані кошти у загальному розмірі 15 092,93 грн як суму безпідставно виплаченого грошового забезпечення.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість ОСОБА_1 перед державою в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає 15 092,93 грн.
На час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати заборгованості.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 15 092 (п`ятнадцять тисяч дев`яносто дві гривні) 93 копійки.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар