КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 185/10644/25Головуючий у І інстанції Кицюк В.С.
Провадження №22-ц/824/6315/2026Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Борисова О.В., Голуб С.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Кураксіної Ольги Ігорівни на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» три проценти річних внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення русу в розмірі 4726,20 USD.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року передано цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк протягом двох днів з дня отримання позивачем ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто.
Не погоджуючись з даною ухвалою, представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Кураксіна О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального й неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що встановлення судом першої інстанції строку у два дні для надання доказів надсилання документів поштою з описом вкладення є вочевидь нерозумним. Такий строк не враховує об`єктивні можливості позивача підготувати копії документів, звернутися до відділення поштового зв`язку та отримати відповідні квитанції, особливо в умовах воєнного стану та можливих перебоїв у роботі інфраструктури.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що апелянт навіть не встиг отримати ухвалу про залишення без руху (отримав її за день до повернення), що унеможливило виконання вимог суду.
Таким чином, представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Кураксіна О.І. вважає, що висновок суду першої інстанції про невиконання вимог ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року є передчасним.
Відзив на апеляційну скаргу від сторони відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив, що в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, станом позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі суду від 02 грудня 2025 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За правилом ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У ч. 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).
За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
За змістом ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. 
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
До неналежно оформленої позовної заяви застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.
Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує наступне.
Повернення заяви з тих підстав, що заявник не усунула недоліки, що викладені в ухвалі суду про залишення заяви без руху, можливе лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд». 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк протягом двох днів з дня отримання позивачем ухвали для усунення вказаних в ній недоліків, у зв`язку з тим, що до позовної заяви не додано доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії поданих до суду документів.
Вказану ухвалу суду позивачу та його представнику - Панченко А.С. було направлено через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» 02 грудня 2025 року. та доставлено до електронного кабінету системи «Електронний суд».
Матеріали справи містять докази належного доставлення до електронного кабінету системи «Електронний суд» АТ КБ «Приватбанк» 03 грудня 2025 року о 4:09:05 год та докази належного доставлення до електронного кабінету системи «Електронний суд» представнику АТ КБ «Приватбанк» - Панченко А.С. 03 грудня 2025 року о 4:09:05 год., що спростовує доводи апеляційної скарги про отримання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року за день до повернення позовної заяви.
Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були відомості про вручення позивачу та його представнику копії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року про залишення заяви без руху.
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи викладене, встановлений ухвалою Солмянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року дводенний строк для усунення недоліків апеляційної скарги розпочався 04 грудня 2025 року та спливав 05 грудня 2025 року включно.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» після спливу цього строку (11 грудня 2025 року), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання заяви неподаною та повернення її заявнику з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що встановивши мінімальний строк (2 дні) замість максимально можливих десяти, суд першої інстанції надав пріоритет формальній процедурі над суттю права на судовий захист, апеляційний суд критично оцінює, оскільки ч. 2 ст. 185 ЦПК України встановлено лише максимальне обмеження в наданні строку на усунення недоліків.
Крім того, враховуючи недоліки позовної заяви, які були визначенні в ухвалі від 02 грудня 2025 року, апеляційний суд вважає, що визначений дводенний термін на подання доказів надсилання копій поданих до суду документів відповідачу, є достатнім та розумним строком, як для подання через систему «Електронний суд» так і через засоби поштового зв`язку доказів про усунення недоліків позовної заяви. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції обмежив позивача у праві на доступ до правосуддя, апеляційний суд відхиляє, оскільки, позивач та його представник, отримавши ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, не виявили зацікавленості у виконанні зобов`язання, що було вказано в ухвалі.
Доказів звернення до суду першої інстанції з клопотанням про надання більшого терміну для усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 02 грудня 2025 року, матеріали справи не містять.
Доказів усунення недоліків вказаних в ухвалі від 02 грудня 2025 року позивачем та його представником ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва про повернення позовної заяви була постановлена 11 грудня 2025 року, тобто через шість днів після дати закінчення терміну на усунення недоліків згідно ухвали від 02 грудня 2025 року.
Посилання скаржника на те, що надання мінімального строку для усунення недоліків свідчить про надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, колегія суддів відхиляє, оскільки вимога ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, полягала у наданні доказів направленні відповідачу документів листом з описом вкладення, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, що не потребує багато часу.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. 
Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).
Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, а апеляційна скарга не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, оскільки витрати зі сплату судового збору за подачу апеляційної скарги має понести особа яка її подала. Учасниками справи не заявлено до відшкодування інших судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Кураксіної Ольги Ігорівни залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Д.О. Таргоній 

О.В. Борисова

С.А. Голуб