ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/10199/23		
Провадження № 22-ц/821/239/26		
Категорія: 310000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В., 
секретаря - Кукушкіної А. О., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування усиновлення,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування усиновлення.
В обґрунтування позову зазначав, що 07.06.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 604.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у цивільній справі № 712/6138/16-ц від 06.06.2016, вирішено усиновити ОСОБА_1 малолітню ОСОБА_4 . Відповідно було внесено зміни до актового запису про її народження № 196, записано його батьком усиновленої дитини, змінено її прізвище ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 , по батькові ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказував, що починаючи з червня 2015 року, колишня дружина ОСОБА_2 вмовляла його стати усиновлювачем її доньки від першого шлюбу з ОСОБА_9 , який є біологічним батьком дитини. Відповідачка запевняла, що усиновлення її дитини для нього буде виключно формальністю, що ніяких батьківських обов`язків відносно ОСОБА_10 йому нести де-факто не потрібно, й не прийдеться. При цьому відповідачка неодноразово наголошувала, що виключно вона та її мати ОСОБА_11 будуть займатися вихованням дитини, а такий крок (усиновлення) необхідний від нього для того, щоб усунути участь її колишнього чоловіка ОСОБА_9 з її життя та життя ОСОБА_10 , а також, щоб дитина мала однакове з ними прізвище - « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Як на час усиновлення, так і на даний момент, вважає, що між ним та ОСОБА_10 не виникло відносин, які б хоча б мали натяк на ознаки відносин батька та доньки. Він ніколи не мав з нею взаємозв`язку, який має з власними двома біологічними доньками від попереднього шлюбу.
Зазначав, що робив спроби налагодити стосунки з усиновленою дитиною. До 13 років ці відносини були добрі, товариські, але їх все одно не можна було назвати відносинами «батька-дитини», дитина, ставши дорослішою, взагалі не бажала слухати його. При цьому, коли він робив дитині будь-які зауваження щодо її поведінки, ОСОБА_2 не дозволяла йому приймати участь у вихованні ОСОБА_10 . 
Також вказував, що у вересні 2021 року він дізнався про подружню зраду ОСОБА_2 . Після неодноразових розмов з колишньою дружиною, він всіляко намагався врятувати сім`ю та остання прийняла рішення розірвати шлюб. У зв`язку з цим він змушений був переїхати з їхньої спільної квартири АДРЕСА_1 на орендовану квартиру, оскільки проживати разом було неможливо, він мав постійні конфлікти з відповідачкою та ОСОБА_10 , більш того як відповідачка так і ОСОБА_10 постійно наполягали на його окремому проживанні від них.
01.02.2022 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07.06.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 604, розірвано.
На даний час ОСОБА_2 перебуває в шлюбі вже з третім чоловіком ОСОБА_13 , з яким і проживає в їхній спільній квартирі, за яку, на сьогодні, тривають судові спори.
Після фактичного припинення подружніх стосунків з відповідачкою (вересень 2021 року), як і на даний час, усиновлена ним дитина відповідачки з ним не спілкується, бо цього не бажає, а їй є повних 17 років. У цьому році вона була випускницею 11-го класу Черкаської спеціалізованої школи № 3, його на випуск дитини не запрошували, через спільних знайомих відповідачка передала йому її прохання та прохання дитини - не приходити на випускний ОСОБА_10 .
З моменту усиновлення дитини, остання виявляла бажання спілкуватися та прихильність до матері та бабусі, справжнім батьком завжди вважала свого біологічного батька ніж його.
Тому він, як усиновитель позбавлений можливості виконувати свої батьківські права та обов`язки відносно усиновленої дитини не з його волі.
Зазначає, що він не бажав настання прав та обов`язків, які виникають у результаті усиновлення і з самого початку погодився на це виключно на прохання відповідачки. Він намагався створити нову повноцінну сім`ю, проте відповідачка та усиновлена дитина, яка досягши свідомого віку, щиро цього не бажали.
Наведене дає підстави для висновку про те, що усиновлення в цьому випадку суперечить найвищім інтересам самої дитини, оскільки вказані обставини не сприяють усвідомленню перш за все дитиною сімейного оточення та родинного затишку.
У зв`язку з цим, просив скасувати усиновлення неповнолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_1 , громадянином України, яке було здійснено на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у цивільній справі №712/6138/16-ц від 06.06.2016; внести зміни до актового запису за № 196 від 14.02.2006 про народження ОСОБА_14 , змінити прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_4 », запис по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_4 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », змінити запис про батька « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_9 ». Ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд вважав, що посилання позивача на сварки, конфлікти з відповідачкою, що в подальшому призвело до їхнього розірвання шлюбу, а також перебування відповідачки у стосунках з іншим чоловіком, перебування дитини за кордоном, не доводять обставин існування між позивачем та дитиною стосунків, які роблять неможливими виконання позивачем своїх батьківських обов`язків та не свідчить про невідповідність усиновлення інтересам дитини.
Аналізуючи пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також досліджені у ході судового розгляду докази, суд вказав, що стосунки між позивачем та відповідачкою, дійсно, погіршились та є конфліктними, що має безпосередній вплив на відношення між усиновлювачем та усиновленою дитиною, що підтвердила і сама ОСОБА_19 , яка була допитана в судовому засіданні. Остання вказала, що до конфлікту, що виник між батьками, відносини з ОСОБА_1 у неї були добрі, вона називала його батьком.
Оцінюючи надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами не доведено існування обставин, встановлених ст. 238 СК України, а тому судом не встановлено і підстав для скасування усиновлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 28.08.2025, ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що фактично сімейні відносини між ним та дитиною, з вини відповідачки, не склалися. ОСОБА_10 ніколи не бажала, щоб позивач займався її вихованням, тому він не міг та ніколи не зможе у майбутньому забезпечити усиновленій дитині належного виховання.
Відтак, мета усиновлення не досягнута, вона не відповідає як інтересам дитини, так і його, оскільки не забезпечує стабільних та гармонійних відносин між ними. 
Вказує, що він та ОСОБА_10 один для одного чужі люди.
Просить звернути увагу суду, що на момент прийняття судом оскаржуваного рішення, усиновлена ним у 2016 році ОСОБА_19 вже досягла повноліття.
Проте, суд першої інстанції, приймаючи рішення, керувався мотивами забезпечення як найкращих інтересів усиновленої, саме як дитини, що в свою чергу є помилковим та суперечить приписам ч. 3 ст. 238 СК України, в якій прямо вказано на те, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом на вимогу усиновлювача, якщо сімейні відносини між ним та усиновленим не склалися. При тому, що обставини неможливості існування сімейних відносин між ним та повнолітньою ОСОБА_20 , сторонами визнавалися і не заперечувалися.

Відзив на апеляційну скаргу 

26.12.2025 від представника ОСОБА_2 - адвоката Топора І. О. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 28.08.2025 - без змін.
Вказує, що ОСОБА_1 зробив свідомий вибір, здійснивши усиновлення ОСОБА_10 в 2016 році. Більше семи років виховував дитину і ніяких непорозумінь не виникало. В теперішній час він вказує, що ніколи не займався її вихованням і був для неї чужою людиною. Такі твердження є голослівними і спрямовані виключно на введення в оману суд.
Зазначає, що розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 не може бути підставою для скасування усиновлення, оскільки разом з усиновленням позивач набув права та взяв на себе обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у тому ж обсязі, який мають біологічні батьки щодо дітей. Розірвання шлюбу з матір`ю усиновленої дитини не звільняє позивача від виконання таких обов`язків. 
Вважає, що скасування усиновлення з підстави, наведеної у п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України, на яку посилається позивач, буде суперечити інтересам дитини, яка на момент ухвалення рішення досягла повноліття. 
Необхідно також враховувати, що Службою у справах дітей Черкаської міської ради надано висновок від 23.01.2024 № 410-01-21 щодо недоцільності скасування усиновлення відносно ОСОБА_14 , оскільки скасування усиновлення істотно порушить інтереси дитини.
Твердження, що обставини неможливості існування сімейних відносин сторонами визнавалися та не заперечувалися, не відповідають дійсності. Навпаки і відповідачка, і ОСОБА_19 заперечували проти скасування усиновлення. ОСОБА_10 бажає, щоб батьком залишався ОСОБА_1 і вона має намір підтримувати відносини з ним.

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
В судове засідання треті особи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Топора І. О., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.06.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюб 07.06.2014, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції 07.06.2014 складено відповідний актовий запис № 604. Після укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище ізОСОБА_1 на ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_21 народила доньку ОСОБА_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 14.02.2006 складено актовий запис № 196 та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . Батьком дитини вказаний ОСОБА_9 (а.с. 10 т. 1).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2016 у справі № 712/6138/16-ц малолітню ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлено громадянином України ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кемерево (а.с. 12 т. 1).
На підставі вище вказаного рішення суду були внесені зміни до актового запису про народження № 196 та записано ОСОБА_1 батьком усиновленої дитини, змінено її прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що підтверджується копією повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.06.2016, виданого Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 11 т. 1).
Рішенням Соснівського районного суду у м. Черкаси від 01.02.2022 у справі № 712/12384/21 шлюб між  ОСОБА_22 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07.06.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 604, розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу позивачки залишено ОСОБА_1В матеріалах справи міститься Висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради від 23.01.2024 № 410-01-21 щодо недоцільності скасування усиновлення та відповідності його інтересам дитини (а.с. 90-91 т. 1).

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно положень ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з п. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї.
У ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства» вказано, що забезпечення найкращих інтересів дитини передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.
Частиною 6 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. 
Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
З метою недопущення порушення інтересів дитини ч. 1 ст. 238 СК України визначено перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.
Усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків (ч. 1 ст. 238 СК України).
Частиною 2 ст. 238 СК України встановлено, що скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття.
Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї.
Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися (ч. 3 ст. 238 СК України).
Указані обставини є виключними підставами для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).
Звернувшись до суду із позовом у цій справі, ОСОБА_1 зазначав, що він не бажав настання прав та обов`язків, які виникають у результаті усиновлення і з самого початку погодився на це виключно за проханням відповідачки. У зв`язку з окремим проживанням, наявності у відповідачки іншого шлюбу та чоловіка, наявності конфлікту між ним та матір`ю усиновленої дитини є неможливим досягнення мети усиновлення, а саме забезпечення стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, що відповідно до приписів ст. 238 СК України є підставою для скасування проведеного усиновлення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що в ч. 3 ст. 238 СК України прямо вказано, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом на вимогу усиновлювача, якщо сімейні відносини між ним та усиновленим не склалися. 
Колегія суддів звертає увагу, що виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2019 року у справі №758/3123/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №445/1559/18.
Як установлено судом, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була усиновлена позивачем на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2016 у малолітньому віці та на час прийняття судом першої інстанції рішення досягла повноліття.
Зважаючи на викладені обставини справи та норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки усиновлення ОСОБА_14 відбулось до досягнення нею повноліття, судом не встановлено існування протиправної поведінки усиновленого, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, відсутні підстави для скасування усиновлення у розумінні ч. 3 ст. 238 СК України, оскільки усиновлення після досягнення дитиною повноліття за відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 238 СК України, не допускається.
Тобто посилання скаржника на ч. 3 ст. 238 СК України є необґрунтованими, оскільки таке скасування усиновлення може мати місце лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, як це передбачено ч. 2 ст. 208 СК України, і якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Проте, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_14 усиновлена у малолітньому віці.
Пунктом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, визначено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності з п. 13 вказаної вище Постанови, усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 238 СК України.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність підстав, передбачених ст. 238 СК України, для скасування усиновлення.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним в справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий   Л. І. Василенко

 Судді:         О. М. Новіков

Ю. В. Сіренко