ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/21518/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просить суд: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 134450025001 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 04 серпня 2025 року, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017 та врахувавши довідку № 137 про заробітну плату для обчислення пенсії з 1984 року по 1988 рік.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2025 № 134450025001 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2025 № 134450025001 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії протиправним, необґрунтованим та таким, що порушує її право на призначення пенсії за віком, тому звернулася до суду. 
Ухвалою від 03.11.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 
21.11.2025 від відповідача за вх. №92934 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача пояснив, що 27.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі – Порядок №22-1), заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Відповідно до абз. 14 п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Відповідно до принципу екстериторіальності заява позивача від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком розглянута ГУ ПФУ в Харківській області. Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2025 № 134450025001 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу з посиланням на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2028 року, – від 15 до 25 років. За результатом розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії позивачем, встановлено: - необхідний вік для призначення пенсії – 60 років;- вік заявниці на дату звернення – 60 років; необхідний страховий стаж – не менше 32 років;- страховий стаж заявниці – 23 роки 04 місяці 10 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території рф згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1984: з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, з 12.12.2016 по 29.12.2016, 01.01.2017 по 29.09.2017 у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 рф участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з цим зараховуються періоди роботи на території рф по 31.12.1991. Враховуючи зазначене, ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши пенсійного віку 60 років та за наявності документально підтвердженого загального страхового стажу - 38 років 10 місяців 15 днів, набула право на призначення пенсії за віком згідно з нормами ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З метою реалізації свого права на призначення пенсії за віком, 27.08.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком та необхідними документами. 
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Харківській області. 
Так, за результатами розгляду заяви позивач про призначення пенсії за віком, ГУ ПФУ в Харківській області від 03.09.2025 №134450025001 прийнято рішення про відмову про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскаржуване рішення відповідачем мотивоване тим, що вік заявника: 60 років. Необхідний страховий стаж становить: не менше 32 років. Страховий стаж заявника: 23 роки 4 місяці 10 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи на території рф з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1984, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 року рф участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з цим зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.
ОСОБА_1 вважає рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії протиправним, тому звернулася з відповідним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Умови призначення пенсії за віком передбачено ст. 26 Закону №1058-IV.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. 
Згідно ч. 2 ст. 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років. 
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2028 року, – від 15 до 25 років.
Як вбачається із матеріалів справи, 27.08.2025 позивач звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, досягнувши 60-річного віку. Тобто необхідним для призначення пенсії є наявність страхового стажу – не менше 32 роки. 
За результатом розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії позивачем, встановлено: необхідний вік для призначення пенсії – 60 років; вік заявниці на дату звернення – 60 років; необхідний страховий стаж – не менше 32 років; страховий стаж заявниці – 23 роки 04 місяці 10 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території рф згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1984: з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, з 12.12.2016 по 29.12.2016, 01.01.2017 по 29.09.2017 у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 рф участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з цим зараховуються періоди роботи на території рф по 31.12.1991
Оцінюючи такі твердження відповідача, суд вказує, що згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788-ХІІ).
Відповідно до ст. 56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 ч 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.
У трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.08.1984 зроблено записи № 3-21 про спірні періоди роботи з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, а у вкладиші в трудову книжку НОМЕР_2 від 15.1.2016 зроблено записи № 22-26 про спірні періоди роботи з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017, які зараховуються до страхового стажу позивачки.
Втім, вказані періоди не зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача. 
Причиною незарахування є відсутність необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законом порядку. 
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023.
З матеріалів справи вбачається, що окремі періоди, а саме з: 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017, позивач працював на території російської федерації.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та рф (далі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до ст. 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Постановою від 29.11.2022 № 1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до п. 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковане у Офіційному віснику України 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.
У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З урахуванням викладеного суд констатує, що на час трудової діяльності позивача у спірні періоди Угода була чинною, а тому її положення протиправно не були застосовані відповідачем та, як наслідок, не зараховано до страхового стажу позивача період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1984: з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, згідно записів з трудової книжки НОМЕР_2 від 15.11.2016: з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017, які зараховуються до страхового стажу позивачки.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.11.2024 у справі №340/4436/23.
Отже, всі твердження відповідача, покладені в основу спірного рішення, спростовані судом.
На підставі викладеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №134450025001 від 03.09.2025, яким відмолено позивачу в призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 08.08.1984: з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, згідно записів з трудової книжки НОМЕР_2 від 15.11.2016: з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017, а також довідку №137 про заробітну плату для обчислення пенсії з 1984 по 1988 роки, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд 

В И Р І Ш И В : 

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2025 № 134450025001 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 08 серпня 1984 року: з 16.03.1992 по 31.07.1994, з 06.08.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 09.10.2000, з 08.11.2000 по 10.10.2008, з 15.09.2016 по 11.11.2016, з 15.11.2016 по 11.12.2016, згідно записів з трудової книжки НОМЕР_2 від 15.11.2016: з 12.12.2016 по 29.12.2016, з 01.01.2017 по 29.09.2017, а також довідку №137 про заробітну плату для обчислення пенсії з 1984 по 1988 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) від 27.08.2025 про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 26.03.2026.

Суддя Потабенко В.А.