ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.02.2026	Справа № 910/12520/25	

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Ліпіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом АКМ GROUP-CZ, a.s., Прага, Чеська Республіка 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група», м. Київ
про захист ділової репутації, -

За участю представників сторін:
від позивача: Фокін С.О. 
від відповідача: Бондар А.В. 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АКМ GROUP-CZ, a.s. звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група», в якому просить суд: 
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група» розмістити на сайті https://apostrophe.ua/ наступний текст відповіді на поширену інформацію у статті: «Гвинтівки втридорога, "відновлені" патрони та арешт коштів: експерт розповів про схеми чесько-української "AKM GroupCZ"»: (https://apostrophe.ua/ua/news/business/2024-02-20/vintovki-vtridorogavosstanovlennye-patrony-i-arest-sredstv-ekspert-rasskazal-o shemahcheshskoukrainskoj-akm-groupcz/314573);
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група» забезпечити вільний доступ до відповіді на поширену інформацію, яка є предметом спору у цій справі, необмеженому колу осіб на сайті https://apostrophe.ua/ під заголовком: Відповідь компанії АКМ GROUP-CZ, a.s. на інформацію, поширену у статті «Гвинтівки втридорога, "відновлені" патрони та арешт коштів: експерт розповів про схеми чесько-української "AKM Group-CZ"» протягом 2 років з моменту розміщення такого спростування із одночасним розміщенням поряд з оригінальним матеріалом повідомлення про те, що інформація з цієї публікації стала предметом реалізації права на відповідь та розміщенням відповідного посилання на відповідь.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2024 року о 14:18 на інтернет - сайті https://apostrophe.ua/ була розміщена публікація під назвою «Гвинтівки втридорога, "відновлені" патрони та арешт коштів: експерт розповів про схеми чесько-української "AKM Group-CZ"». Як вказує позивач, зазначена на сайті інформація містить факт спотворення дійсної інформації, викладення її неповно, зі зміщеними акцентами, а також у такий спосіб, що викликає негативе ставлення читачів до компанії та паплюжить ділову репутацію АКМ GROUP-CZ, a.s.. Отже, у позивача наявне право на захист своєї ділової репутації, зокрема, шляхом реалізації права на відповідь.
Ухвалою від 13.10.2025 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.11.2025.
Відповідач у відзиві роти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що : вимоги АКМ GROUP-CZ суперечать законодавству України, включаючи положення Конституції України, та міжнародним договорам, які є обов`язковими до виконання на території України, зокрема, статті 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду; у прохальній частині позову АКМ GROUP-CZ, заявляючи вимоги про розміщення на сайті тексту відповіді та забезпеченні вільного доступу до відповіді, не зазначає які саме відомості (конкретизовані), які конкретні вислови в поширеній інтернетмедіа «Апостроф» статті, є недостовірними та такими, що спотворюють ділову репутацію АКМ GROUP-CZ; спірні висловлювання в статті є оціночними судженнями, які мають під собою необхідне фактичне підґрунтя, підстав для визнання їх недостовірними та такими, що спотворюють ділову репутацію АКМ GROUP-CZ не має. До того ж ці висловлювання не є негативними. Не надано й доказів того, що вони спотворюють ділову репутацію позивача. Також, на думку відповідача, АКМ GROUP-CZ не доведено наявності складу юридичного правопорушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група», як підстави для задоволення позовних вимог позивача.
05.11.2025 судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 10.12.2025.
10.12.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.01.2025.
У зв`язку із перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному, судове засідання 14.01.2026 не відбулось.
Ухвалою від 26.01.2026 судом призначено розгляд справи на 18.02.2026.
Представником позивача у судовому засіданні було підтримано позовні вимоги в повному обсязі. 
Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.
В судовому засіданні 18.02.2026 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, 

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року о 14:18 на інтернет - сайті https://apostrophe.ua/ була розміщена публікація під назвою «Гвинтівки втридорога, "відновлені" патрони та арешт коштів: експерт розповів про схеми чесько-української "AKM Group-CZ"»: https://apostrophe.ua/ua/news/business/2024-02-20/vintovki-vtridoroga-vosstanovlennyepatrony-i-arest-sredstv-ekspert-rasskazal-o-shemah-cheshskoukrainskoj-akmgroupcz/314573.
Як вказує позивач, зазначена стаття зокрема містила інформацію щодо АКМ GROUP-CZ, a.s., а саме: 
««МОУ закупало у чеської компанії "AKM Group-CZ" 500 снайперських гвинтівок у 3 рази дорожче реальної ціни та "відновлені" небронебійні патрони, а пізніше правоохоронці заарештували на рахунку чеської компанії 39 млн доларів українських коштів. Про це у блозі на "Обозреватель" розповів офіцер ЗСУ, кавалер ордена Богдана Хмельницького ІІІ ступеню та колишній нардеп ОСОБА_1. ОСОБА_1 стверджує, що МОУ закупило у чеського постачальника 500 гвинтівок "CZ TSR" у калібрі .308 WIN із дальністю ведення ефективного вогню 500-800 м. Ці гвинтівки не стояли на озброєнні у жодній країні світу та не мали NATO Stock Number. Ветеран стверджує, в такому калібрі подібні гвинтівки не мають тактичної ніші і що МОУ не погоджувало цю закупівлю зі снайперами ЗСУ. "Реально гвинтівки коштували 2 840 євро за одиницю і навіть якщо додати витрати на транспортування, то виходить близько 7 000 Євро переплати на всьому контрактів. Або, якщо легше сприйняти - 3 500 000 євро чистого завищення ціни (70% від вартості для МОУ)", - розповів він. Щодо компанії "AKM Group-CZ" він розповів, що в рамках слідства в Чехії було арештовано 38,8 млн доларів, які були переведені компанії з України. Проте "AKM-group CZ" активно весь 2023 рік продовжувала укладати контракти із Міністерством оборони та державними спецімпортерами. У червні 2023 державний спецімпортер ГУР "Спецтехноекспорт" звернувся на адресу Департаменту Міністерства оборони України із пропозицією здійснити постачання відновлених патронів калібру 8,6х70 мм виробництва (відновлення) компанії GetLoad.cz через "AKM-GROUP CZ". За даними ветерана, Міноборони повідомило, що зазначені патрони не можуть бути використані у військах, оскільки, окрім того що є цивільними та не бронебійними є відновленими ("релоад"). "Спецтехноекспорт" ж нібито повідомив, що зазначені патрони вже поставлялися Міністерству оборони раніше. ОСОБА_1 виклав візитну картку фінансового директора "AKM-group CZ" Анатолія Паланійчука - людина з таким ім`ям та прізвищем деякий час очолювала податкову інспекцію в Чернівцях та був керівником Федерації дзюдо у Чернівецькій області.».
На думку позивача, зазначена інформація містить факт спотворення дійсної інформації, викладення її неповно, зі зміщеними акцентами, а також у такий спосіб, що викликає негативне ставлення читачів до компанії та паплюжить ділову репутацію АКМ GROUP-CZ, a.s..
Позивач 26.07.2025 р. звернувся до відповідача із заявою про реалізацію права на відповідь від 25.07.2025 р. №25-07/25-6, шляхом надсилання її на електронну адресу Відповідача. У відповідь на зазначену заяву Відповідач надіслав лист від 01.08.2025 р. №250801, яким відмовив позивачу в реалізації права на відповідь, посилаючись на пропущений строк, встановлений ст. 43 Закону України «Про медіа». Однак, відповідно до п. 15 ст. 43 Закону України «Про медіа», відмова поширити спростування або відповідь, дії суб`єкта у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа з поширення спростування або відповіді, які не відповідають вимогам цієї статті, можуть бути оскаржені до суду.
Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення позивача до суду з розглядуваним позовом. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач вказав що: вимоги АКМ GROUP-CZ суперечать законодавству України, включаючи положення Конституції України, та міжнародним договорам, які є обов`язковими до виконання на території України, зокрема, статті 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду; у прохальній частині позову АКМ GROUP-CZ, заявляючи вимоги про розміщення на сайті тексту відповіді та забезпеченні вільного доступу до відповіді, не зазначає які саме відомості (конкретизовані), які конкретні вислови в поширеній інтернетмедіа «Апостроф» статті, є недостовірними та такими, що спотворюють ділову репутацію АКМ GROUP-CZ; спірні висловлювання в статті є оціночними судженнями, які мають під собою необхідне фактичне підґрунтя, підстав для визнання їх недостовірними та такими, що спотворюють ділову репутацію АКМ GROUP-CZ не має. До того ж ці висловлювання не є негативними. Не надано й доказів того, що вони спотворюють ділову репутацію позивача. Також, на думку відповідача, АКМ GROUP-CZ не доведено наявності складу юридичного правопорушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група», як підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку про наступне. 
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (частини перша, друга статті 80 Цивільного кодексу України). Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (частина перша статті 91 Цивільного кодексу України). Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу (частина перша статті 94 Цивільного кодексу України ). Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу (частина перша статті 275 Цивільного кодексу України ). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 Цивільного кодексу України). Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац 3 частини четвертої статті 277 Цивільного кодексу України).
Правоздатність є здатністю особи набувати цивільні права та обов`язки. Правоздатність є базисною правовою категорією, завдяки якій юридична особа може вступати до цивільних правовідносин. Правоздатність є категорією можливостей, які юридична особа протягом свого існування (у процесі своєї діяльності) реалізує;юридична особа, хоча вона й є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, має універсальну правоздатність, тобто, вона, як і фізична особа, може мати будь-які права й обов`язки, за винятком тих, які по своїй суті можуть належати тільки фізичній особі; юридична особа має право на ділову репутацію і таке право по своїй суті не може належати тільки фізичній особі; з метою захисту свого особистого немайнового права, в тому числі права на ділову репутацію, юридична особа може застосовувати як загальні способи захисту (глава 3 Цивільного кодексу України ), так і спеціальні способи має всі права щодо використання і спеціальні способи захисту особистих немайнових прав, які передбачені у главі 20 Цивільного кодексу України, зокрема, вимагати спростування поширеної недостовірної інформації, дати відповідь на цю інформацію тощо; як в доктрині приватного права, так і практиці касаційного суду усталеним є підхід що юридична особа може пред`являти вимогу про спростування недостовірної інформаціїз урахуванням принципу розумності, абзац 3 частини четвертої статті 277 Цивільного кодексу України потрібно тлумачити в контексті змісту частини першої статті 91 Цивільного кодексу України та частини першої статті 94 Цивільного кодексу України . Тобто, оскільки юридична особа, хоча вона й є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, має універсальну правоздатність, юридичній особі належить право на ділову репутацію, то для захисту цього права юридична особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома; з урахуванням викладеного, слід зробити висновок про те, що юридична особа, хоча вона й є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, має універсальну правоздатність, тобто, вона, як і фізична особа, може мати будь-які права й обов`язки, за винятком тих, які по своїй суті можуть належати тільки фізичній особі; юридична особа має право на ділову репутацію і таке право по своїй суті не може належати тільки фізичній особі; з метою захисту свого особистого немайнового права, в тому числі права на ділову репутацію, юридична особа може застосовувати як загальні способи захисту (глава 3 Цивільного кодексу України), так і спеціальні способи має всі права щодо використання і спеціальні способи захисту особистих немайнових прав, які передбачені у главі 20 Цивільного кодексу України , зокрема, вимагати спростування поширеної недостовірної інформації, дати відповідь на цю інформацію тощо; з урахуванням принципу розумності, абзац 3 частини четвертої статті 277 Цивільного кодексу України потрібно тлумачити в контексті змісту частини першої статті 91 Цивільного кодексу України та частини першої статті 94 Цивільного кодексу України. Тобто, оскільки юридична особа, хоча вона й є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, має універсальну правоздатність, юридичній особі належить право на ділову репутацію. Аналогічну правову позицію щодо тлумачення статті 277 Цивільного кодексу України висловлено у постанові від 11.12.2023 Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 504/4099/16-ц.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
За змістом частини 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Спеціальним законом, що спрямований на забезпечення реалізації права на свободу вираження поглядів, права на отримання різнобічної, достовірної та оперативної інформації, на забезпечення плюралізму думок і вільного поширення інформації, на захист національних інтересів України та прав користувачів медіа-сервісів, регулювання діяльності у сфері медіа відповідно до принципів прозорості, справедливості та неупередженості, стимулювання конкурентного середовища, рівноправності і незалежності медіа, є Закон України «Про медіа».
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 4 вказаного Закону діяльність у сфері медіа ґрунтується на принципах свободи вираження поглядів і переконань, свободи поширення, обміну та отримання інформації, свободи діяльності суб`єктів у сфері медіа, у тому числі вільного визначення змісту інформації, свободи господарської діяльності у сфері медіа, гарантованості права на інформацію, відкритості та доступності інформації, достовірності і повноти інформації, правомірності одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, захищеності особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Цензура забороняється. Не допускається незаконне втручання у діяльність суб`єктів у сфері медіа з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, політичних партій, власників відповідних суб`єктів, будь-яких інших фізичних та юридичних осіб.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.43 Закону України «Про медіа» особа, яка вважає, що суб`єктом у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа щодо неї було поширено відомості, які не відповідають дійсності (викладені неповно чи неточно) та принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, має право вимагати спростування недостовірної інформації або реалізації права на відповідь. Заяву про спростування або реалізацію права на відповідь має бути подано упродовж 20 днів з дня поширення відповідної інформації.
Частинами 6, 7 вказаної статті унормовано, що суб`єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування або відповіді у таких випадках: 1) обсяг спростування або відповіді, який вимагає поширити заявник, перевищує обсяг поширеної інформації, а заявник відмовився скорочувати спростування або відповідь до обсягу, визначеного частиною четвертою цієї статті, або не відповів на таку пропозицію суб`єкта у сфері медіа; 2) інформація, яку вимагає поширити заявник, виходить за межі предмета, щодо якого надається спростування або відповідь, не обмежується спростуванням та/або коментуванням інформації, яку заявник вважає недостовірною, а заявник відмовився змінювати спростування або відповідь чи не відповів на таку пропозицію суб`єкта у сфері медіа; 3) спростування або відповідь містить висловлювання, що розпалюють ворожнечу чи ненависть, або іншу інформацію, поширення якої заборонено відповідно до чинного законодавства України; 4) поширення спростування або відповіді може призвести до порушення прав третіх осіб та/або пред`явлення правових вимог до суб`єкта у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа з боку третіх осіб у судовому порядку; 5) якщо мова спростування або відповіді є іншою, ніж державна мова або мова інформації, щодо якої подається спростування або відповідь; 6) спростування або відповідь містить інформацію, що ображає честь, гідність ділову репутацію медіа або його працівників; 7) порушено строки, визначені частиною другою цієї статті; 8) поширена інформація не стосується заявника; 9) заява не містить інформації, зазначеної у частині третій цієї статті.
Крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, суб`єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування з наданням обґрунтованої письмової відповіді, якщо: 1) поширена інформація є оціночними судженнями або він має достатні докази того, що поширена ним інформація відповідає дійсності, достатньо повно та точно відображає факти, про які йдеться; 2) поширена інформація є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням публічних виступів або повідомлень, публічної інформації державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб; 3) поширена інформація є дослівним відтворенням матеріалів, поширених іншим зареєстрованим медіа або медіа, щодо якого не існує вимог обов`язкової реєстрації, за наявності інформації про осіб, що здійснюють редакційний контроль, їх місцезнаходження та діючі контакти з посиланням на таке медіа.
Як було встановлено вище, 20.02.2024 року о 14:18 на інтернет - сайті https://apostrophe.ua/ була розміщена публікація під назвою «Гвинтівки втридорога, "відновлені" патрони та арешт коштів: експерт розповів про схеми чесько-української "AKM Group-CZ"»: https://apostrophe.ua/ua/news/business/2024-02-20/vintovki-vtridoroga-vosstanovlennyepatrony-i-arest-sredstv-ekspert-rasskazal-o-shemah-cheshskoukrainskoj-akmgroupcz/314573.
Позивач 26.07.2025 звернувся до відповідача із заявою про реалізацію права на відповідь №25-07/25-6 від 25.07.2025, шляхом надсилання її на електронну адресу відповідача. 
У відповідь на зазначену заяву відповідач надіслав лист №250801 від 01.08.2025, яким відмовив позивачу в реалізації права на відповідь, посилаючись на пропущений строк, встановлений ст. 43 Закону України «Про медіа». 
Наразі, оцінюючи дії відповідача щодо відмови позивачу в реалізації права на відповідь, суд дійшов висновку, що дійсно, відповідне звернення було направлено АКМ GROUP-CZ, a.s. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група» із порушенням строку, що визначений ч.2 ст.43 Закону України «Про медіа», що у відповідності до приписів п.7 ч.6 вказаної статті є достатньою підставою для відмови в публікації відповіді, а отже, достатньою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. 
Крім того, суд вважає за доцільне зауважити що за приписами ст.117 Закону України «Про медіа» суб`єкти у сфері медіа та їх працівники, а також журналісти, які виконують роботу за цивільно-правовим договором для медіа, не несуть відповідальності за поширення інформації, забороненої цим Законом, а також інформації, що не відповідає дійсності, порушує права і законні інтереси особи, якщо ця інформація: 1) є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням матеріалів, опублікованих іншим зареєстрованим медіа, або точним за змістом відтворенням оригінальних матеріалів іноземного медіа з посиланням на них; 2) була отримана у відповідь на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповідь на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) містилася в офіційних повідомленнях або одержана від державних органів, органів місцевого самоврядування (в тому числі іноземних) у письмовій формі, в тому числі була оприлюднена на їхніх веб-сайтах та сторінках на платформах спільного доступу до інформації; 4) є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням публічних виступів чи повідомлень юридичних осіб, державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, народних депутатів України, кандидатів на виборні посади; 5) поширювалася без попереднього запису та містилася у виступах осіб, які не є працівниками відповідного суб`єкта у сфері медіа, якщо працівники такого суб`єкта вжили заходів щодо припинення порушення.
Як вбачається зі змісту поширеної відповідачем інформації за посиланням: https://apostrophe.ua/ua/news/business/2024-02-20/vintovki-vtridoroga-vosstanovlennyepatrony-i-arest-sredstv-ekspert-rasskazal-o-shemah-cheshskoukrainskoj-akmgroupcz/314573, «МОУ закупало у чеської компанії "AKM Group-CZ" 500 снайперських гвинтівок у 3 рази дорожче реальної ціни та "відновлені" небронебійні патрони, а пізніше правоохоронці заарештували на рахунку чеської компанії 39 млн доларів українських коштів. Про це у блозі на "Обозреватель" розповів офіцер ЗСУ, кавалер ордена Богдана Хмельницького ІІІ ступеню та колишній нардеп ОСОБА_1. ОСОБА_1 стверджує, що МОУ закупило у чеського постачальника 500 гвинтівок "CZ TSR" у калібрі .308 WIN із дальністю ведення ефективного вогню 500-800 м. Ці гвинтівки не стояли на озброєнні у жодній країні світу та не мали NATO Stock Number. Ветеран стверджує, в такому калібрі подібні гвинтівки не мають тактичної ніші і що МОУ не погоджувало цю закупівлю зі снайперами ЗСУ»…». Тобто, з наведеного полягає, що фактично відповідну інформацію було поширено першочергово не відповідачем, а іншим медіа, про що було вказано у публікації. 
Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, 
вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 
27 вересня 2001 року).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.
З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову. 
Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, 
ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю в задоволенні позову АКМ GROUP-CZ, a.s. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська Медіа Група» про захист ділової репутації.

2. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.
Повний текст буде складено та підписано протягом 10 днів. 

Суддя В.В. Князьков