ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2490/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання: Абадей М.О.
представники сторін: 
від позивача: Марінеско А.В. ;
від відповідача: Прасол А.С. 
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2025 року у справі № 904/2490/25 (суддя Бєлік В.Г.)
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ", м. Дніпро
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альянс Д", м. Миколаїв
третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергій Григорович, м. Дніпро
третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство "СЕТАМ", м. Київ
третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
третя особа-4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:  ОСОБА_1 , м. Дніпро
третя особа-5 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:  Акціонерне товариство "Укрпошта", м. Київ
третя особа-6 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Міські активи" Дніпровської міської ради, м. Дніпро 
про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ", ТОВ "Компанія Альянс Д", треті особи: Приватний виконавець Вірко Сергій Григорович, ДП "СЕТАМ", Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , АТ "Укрпошта", КП "Міські активи" Дніпровської міської ради про:
- визнання за Дніпровською міською територіальною громадою, в особі Дніпровської міської ради, права власності на приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020);
- зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2025 року у виконавчому провадженні № 77172255, складеною приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем, на приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020), яке зареєстровано за ТОВ "Стройбудінвестком";
- вилучення приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020) з постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.03.2025 року у виконавчому провадженні № 77172255, складеною приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем.
Позов подано на підставі ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він дізнався, що 08.05.2025 року на онлайн-аукціоні ОреnМагkеt; Державного підприємства "СЕТАМ" виявлено лот № 573729 з реалізації нежитлового приміщення (група приміщень), загальною площею 145.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2850110512020, за адресою: м. Дніпро, вул. Лисиченко Марії, буд. 17, прим. 71. Проведення аукціону призначено на 09.05.2025 року. 
Між тим, вказане приміщення належить Дніпровській міській територіальній громаді і підстав припинення права власності позивача на спірне нерухоме майно не існувало, так само не існувало підстав для накладання арешту на це майно.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2025 року у справі № 904/2490/25 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. 
Визнано право власності на приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020) за Дніпровською міською територіальною громадою, в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514).
Знято арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2025 року у виконавчому провадженні № 77172255, складений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем, на приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020), яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, код ЄДРПОУ 44749540).
Вилучено приміщення (група приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020) з постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.03.2025 року у виконавчому провадженні № 77172255, складеної приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, код ЄДРПОУ 44749540) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 062,89 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альянс Д" (54002, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, буд. 108/7, оф. 808, код ЄДРПОУ 41176675) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 062,89 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:
- спірне нежитлове приміщення внесено до переліку об`єктів нерухомого майна, які зараховуються на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпровської міської ради" (перейменовано на Комунальне підприємство "Міські активи") (№ п.п. 1, Назва об`єкта: Нежитлове приміщення, Площа: 150,29 кв.м., адреса: вул. Марії Лисиченко, 17), який сформовано на підставі рішення Дніпровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 24.02.2010 року № 15/55 "Про визначення балансоутримувачів нежитлових приміщень, які перебувають на балансі ДД УДППЗ Укрпошта, і передачу їх на баланс міських комунальних підприємств" від 22.07.2020 року № 48/59;
- листом від 08.05.2025 року Комунальне підприємство "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпровської міської ради" повідомило наступне: Балансова належність житлового будинку літ. А-9 за адресою: вул. Героїв Громадянської війни, 17, в який увійшло нежитлове приміщення 71 зареєстровано за місцевою Радою на підставі рішення Виконкому № 492 від 10.08.1990 р., про що зроблено запис в обліковій книзі № 23 за реєстраційним № 1340. Аналогічний за змістом лист також знаходиться в матеріалах реєстраційної справи щодо державної реєстрації нежитлового приміщення.
На думку суду, низка рішень органів місцевого самоврядування, інформація з КП ДМБТІ підтверджують факт набуття Дніпровською міською територіальною громадою права комунальної власності на спірне нежитлове приміщення з 1991 року та тривалість володіння таким приміщенням по теперішній час.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що нежитлове приміщення належить Дніпровській міській територіальній громаді на праві комунальної власності.
Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує наступне:
- місцевий господарський суд без жодних доказів встановив наявність права власності позивача на абсолютно інше нерухоме майно, визнав встановленою наведену обставину всупереч наявним у справі доказам, не з`ясував, чи насправді є наведені об`єкти нерухомого майна одним і тим же приміщенням;
- оскаржуваним рішенням суд першої інстанції відібрав спірне майно без з`ясування його фактичної належності на праві власності позивачу, судом не було застосовано вимогу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частина перша статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини";
- поведінка позивача явно є суперечливою і недобросовісною та спрямована на заволодіння майном скаржника, чого суд першої інстанції не дослідив та не надав відповідної оцінки при вирішенні спору;
- позивачем у даній справі використано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки у даному випадку належним способом захисту має бути витребування майна з чужого незаконного володіння.
В доповнення до апеляційної скарги від 10.03.2026 року представником апелянта адвокатом Прасол А.С. було подано додаткові пояснення, в яких представник скаржника зазначав наступне:
-при внесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не з`ясовувалися фактичні обставини справи, а саме - чи є приміщення, що зареєстровано за відповідачем-1, тим самим приміщенням, на яке за позивачем було визнано право власності у цій справі;
-судом не було надано належної правової оцінки доказам, які було додано позивачем до позову, зокрема: Витягу з реєстру об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади на юридичну особу/заклад/об`єкт нерухомості, датованого 08.05.2025 року, який на момент ухвалення рішення судом першої інстанції вже був недійсним, оскільки є чинним 3 місяці, отже, суд мав би встановити такий доказ неналежним та взагалі його виключити з числа доказів. 
Також, на думку скаржника, суд не надав правильну оцінку листу департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, в якому зазначається, що розпорядження міського голови від 25.12.2012 №923/3-р не обліковується.
Апелянт вважає цей лист як доказ не належним в розумінні ч.1 ст. 76 ГПК України. 
Також апелянт зазначає про те, що вказане розпорядження датоване 2012 роком. Між тим, у згаданому листі не міститься жодної інформації - з якого періоду ведеться такий документообіг, в тому числі з якого періоду функціонує у позивача модуль "Розпорядча діяльність" програмного забезпечення "Електронне самоврядування" та чи містяться в ньому документи за 2012 рік, зокрема, розпорядження міського голови (як за поточні, так і за попередні періоди). 
Апелянт акцентує увагу, що при винесенні оскаржуваного рішення судом було прийнято такий доказ та покладено його в основу рішення, незважаючи на те, що з нього не вбачається, що розпорядження міського голови від 25.12.2012 року № 923/3-р (на підставі якого було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на приміщення) у Дніпровській міській раді не обліковується. 
Також зазначає, що позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту при подачі позову у цій справі. 
Крім того, представник апелянта звертає увагу апеляційного суду на поведінку позивача протягом тривалого проміжку часу, а саме 2012-2025 років, за який спірним приміщенням володіла спочатку третя особа у цій справі - ОСОБА_1 , а згодом законним власником став скаржник – ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ". 
Зауважує щодо цього, що в 2012 році ОСОБА_1 виконкомом Дніпропетровської міської ради було видано свідоцтво про право власності на приміщення та саме на підставі розпорядження виконкому вказана особа внесла спірний об`єкт у якості внеску до статутного капіталу відповідача-1.
В подальшому, ніби-то у 2025 році, а саме - 08.05.2025 року позивач на онлайн аукціоні Open-market ДП "СЕТАМ" виявив лот №573729 з реалізації нежитлового приміщення (група приміщень), загальною площею 145, 2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2850110512020, за адресою: м.Дніпро, вул. Маріїї Лисиченко, буд. 17, прим. 71, яке, за його твердженням, належить Дніпровській міській раді та почав вчиняти дії, які суперечать його попередній поведінці, зокрема почав заперечувати право власності на приміщення за скаржником та подав цей з позов до суду з метою визнання за позивачем права власності на приміщення. 
У зв`язку з зазначеним апелянт вважає, що дії позивача мають всі ознаки суперечливої поведінки, оскільки попередня поведінка (бездіяльність позивача) не відповідає його поведінці на даний час. 
Згідно відзиву на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначає, що:
- різниця у площі приміщення є незначною та зумовлена проведенням інвентаризації різними суб`єктами господарювання;
- втручання позивача у право власності скаржника є виправданим та не суперечить принципам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки направлене на задоволення суспільного та публічного інтересу із забезпеченням справедливої рівноваги.
Також позивач зазначає, що ним було обрано вірний та ефективний спосіб захисту порушеного права, враховуючи ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" та висновки Верховного Суду при застосуванні такої норми. 
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 року, після надходження справи на запит, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 05.02.2026 року на 12:00 год.
05.02.2026 року розгляд апеляційної скарги скаржника було відкладено на 12.03.2026 року о 17:15 год. 
У судовому засіданні 12.03.2026 року були присутні представник апелянта та представник позивача. Інші учасники справи не скористались правом участі у судовому засіданні.
12.03.2026 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні заперечував проти наведених апелянтом обставин та задоволення апеляційної скарги.
Представник ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити повністю. Також просив судові витрати покласти на позивача. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та необхідність її задоволення з огляду на наступне:
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів зауважує, що даний позов подано Дніпровською міською радою на підставі ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначено поняття права власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Приписами ст. 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. 
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2012 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення №71, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (наразі – вул. Марії Лисиченко) (далі - приміщення). Загальна площа приміщення складає 145,2 кв.м. 
В свідоцтві зазначено, що воно було видане саме на підставі розпорядження виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 року №923/3-р (том 1 а.с.91). 
В подальшому, ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, виданої нотаріальною конторою Генрика Ястжомб Мачей Ястжомб, на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" від 14.12.2023 року передала приміщення в якості внеску до статутного капіталу товариства (том 1 а.с.102-107). 
16.02.2024 року приміщення було зареєстровано за ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Отже, з 16.02.2024 року власником вказаного приміщення є саме скаржник, ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ".
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2024 року у справі №904/5014/24 з ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" на користь ТОВ "Компанія Альянс Д" стягнуто заборгованість в загальному розмірі 647 011,06 грн.
На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2024 року видано виконавчий документ, який пред`явлено приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. на примусове виконання. 
11.02.2025 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 77172255, в рамках якого здійснюються заходи примусового виконання належного ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" майна у вигляді реалізації нежитлового приміщення на електронному аукціоні (лот №573729).
Як стверджував позивач, на онлайн-аукціоні ОреnМагkеt; Державного підприємства "СЕТАМ" позивачем виявлено лот № 573729 з реалізації нежитлового приміщення (група приміщень), загальною площею 145.2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2850110512020, за адресою: м. Дніпро, вул. Лисиченко Марії, буд. 17, прим. 71 (далі - нежитлове приміщення).
Позивач, з яким погодився суд в оскаржуваному рішенні, зазначав, що згадане приміщення належить на праві власності йому і послався на низку рішень органів місцевого самоврядування, інформацію з КП ДМБТІ, що, на його думку, підтверджують факт набуття Дніпровською міською територіальною громадою права комунальної власності на нежитлове приміщення з 1991 року та тривалість володіння таким приміщенням по теперішній час. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив саме з наявності вказаних рішень, які свідчать про те, що приміщення належить Дніпровській міській територіальній громаді на праві комунальної власності.
Зокрема, позивач надав суду:
-рішення Дніпропетровської міської Ради народних депутатів "Про комунальну власність Дніпропетровської міської Ради народних депутатів" від 27.11.1991 року № 46, яким затверджено перелік об`єктів комунальної власності Дніпропетровської міської Ради народних депутатів. Пунктом 43 розділу XI додатку до зазначеного рішення, наявні відомості про нежитлове приміщення вул.Героїв Громадянської війни,17 (том 1 а.с.31-57);
- рішення Дніпропетровської міської ради "Про формування і використання об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська" від 09.06.1999 року № 16, яким затверджено перелік приміщень комунальної власності, які підлягають передачі у користування Дніпропетровській дирекції "Дніпропетровський поштампт" українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (том 1 а.с.52-54);
-перелік приміщень комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, які підлягають передачі в користування і на бухгалтерський облік по балансу Дніпропетровського поштампту (том 1 а.с.55-56). Щодо приміщення по вул. Героїв громадянської війни,17 вказана його площа 509,73 кв.м.;
- перелік приміщень комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, які підлягають передачі в оренду за договором комітету комунальної власності міськради з Дніпропетровською дирекцією УГПЕК “Укртелеком” (том 1 а.с.57-58). Щодо приміщення по вул. Героїв громадянської війни,17 вказана його площа 97,6 кв.м (суд в оскаржуваному рішенні безпідставно вказав -509,73 кв.м.);
- рішення Дніпропетровської міської ради від 26.12.2007 року № 26/26 "Про передачу на баланс комунальних підприємств нежитлових приміщень, які перебувають на балансі Поштампту - Центру зв`язку № 1 ДД УДППЗ "Укрпошта", згідно якого вирішено передати з балансу Поштампту - Центру зв`язку № 1 ДД УДППЗ "Укрпошта" на баланс ВРЖЕП АНД району приміщення по вул. Героїв Громадянської війни, 17, площею 344,1 кв.м. та площею 15,34 кв.м. (том 1 а.с.60-61).
- рішення Дніпропетровської міської ради "Про визначення балансоутримувачів нежитлових приміщень, які перебувають на балансі ДД УДППЗ "Укрпошта", і передачу їх на баланс міських комунальних підприємств” від 24.02.2010 року № 15/55 (том 1 а.с.63-64). Згідно додатка до цього рішення (п.2) вказано, нежитлове приміщення ВПЗ№125 по вул. Героїв Громадянської війни,17, площею 150,29 кв.м.;
- рішення Дніпровської міської ради від 22.07.2020 року №48/59, в якому вказано про викладення додатку до рішення міської ради від 24.02.2010 року №15/55 в новій редакції, за змістом якої нежитлові приміщення знято з балансового обліку підприємства і передано на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".
Колегія суддів зауважує, що вказані рішення свідчать, що площа приміщення по вул. Героїв Громадянської війни, 17 (наразі назва вулиці змінена на Марії Лисиченко) визначалась різна: 509,73 кв.м.; 344,1 кв.м. та площею 15,34 кв.м., всього – 359,44 кв.м.. Приміщення площею 145.2 кв.м. в жодному з них не зазначено.
Ці розбіжності суд першої інстанції не з`ясував і не перевірив, чи має позивач оригінали вказаних рішень, на підставі яких судом було встановлено приналежність спірного приміщення площею 145.2 кв.м. до комунальної власності. 
Слід також зауважити, що будинок за вказаною адресою багатоквартирний і не встановлено, які, крім названих приміщень з різною згаданою вище площею, знаходяться в будинку, які є нежитлові і яка їх площа.
Як вбачається з позовної заяви, позивач в її тексті не зазначив щодо перебування оригіналів рішень Дніпропетровської міської ради, як у самого позивача, так і у іншої особи. Суд першої інстанції дане питання не з`ясовував.
Між тим, у судовому засіданні представником скаржника зазначалося про те, що оригінал рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 року № 46 у Дніпровської міської ради у позивача відсутній, що підтверджується звукозаписом судового процесу.
Також, як було встановлено колегією суддів, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено та надано оцінку доказам, зокрема, Витягу з реєстру об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади на юридичну особу/заклад/об`єкт нерухомості, датованого 08.05.2025 року (том 1 а.с.90).
На день ухвалення оскаржуваного рішення (09.10.2025 року) вказаний Витяг вже був недійсним, оскільки є чинним 3 місяці, до 08.08.2025 року.
Поза увагою суду було залишено ту обставину, що площа об`єкта по вул Марії Лисиченко, 17, який зазначено у Витязі, вказана 145,7 кв.м., в той час, як спірним у цій справі є приміщення площею 145.2 кв.м.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач під час апеляційного перегляду справи зауважував, що свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення від 25.12.2012 року на ім`я Перепеченко Надії Андріївни недійсне, оскільки у позивача відсутнє розпорядження від 25.12.2012 року №92313-р, на підставі якого це свідоцтво видано.
В матеріалах справи знаходиться Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якого станом на 08.05.2025 року на 09:04:55 наявна наступна інформація:
-04.12.2023 року на підставі документу від підприємства бюро технічної інвентаризації, що містить відомості про зареєстроване право власності на паперовому носії інформації до 1 січня 2013 року, на підставі свідоцтва про право власності від 25.12.2012 року, видавник: Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 25 грудня 2012 року №923/3-р, право власності на нежитлове приміщення (група приміщень)загальною площею 145,2 кв.м по АДРЕСА_2 зареєстровано за Перепеченко Надією Андріївною (том 1 а.с.117-118).
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд України неодноразово підтверджував позицію, що дані, внесені до державних реєстрів (зокрема ЄДРПОУ, Реєстру речових прав на нерухоме майно тощо), є офіційними, достовірними та підлягають застосуванню при вирішенні спорів. Це ґрунтується на принципі правової визначеності та презумпції правомірності правочину/запису. 
Дані з реєстрів вважаються цілісними та достовірними, поки інша сторона не доведе протилежне (презумпція цілісності електронних доказів).
Записи в державних реєстрах є офіційними доказами, оскільки вони внесені уповноваженими органами та мають презумпцію правомірності.
Наявність реєстрації контрагента в ЄДР на час вчинення господарських операцій доводить його правосуб`єктність. 
Суди повинні брати до уваги дані реєстрів як належний засіб доказування при вирішенні цивільних, господарських та адміністративних спорів. 
Так, у постанові від 03.08.2022 року у справі № 910/5408/21 Верховний Суд підкреслив, що електронні докази (в т.ч. дані реєстрів) вважаються достовірними, доки не спростовані. Якщо сторона сумнівається, вона повинна це обґрунтувати, а не просто заперечувати.
За правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постанові від 10.05.2018 року у справі № 910/16281/17, вказано на правомірність покладення на дані з реєстрів як на офіційну інформацію. 
Колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо дані в реєстрі суперечать реальному стану справ, вони підлягають оскарженню, але до моменту визнання їх недостовірними в судовому порядку, вони діють як офіційні. 
До матеріалів справи позивач надав рішення Дніпровської міської ради від 21.11.2018 року №44/37, яким затверджено Положення про ведення Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра (том 1 а.с.80-81).
Саме на підставі вказаного Положення позивач сформував Витяг від 08.05.2025 року щодо реєстрації нежитлового приміщення на праві комунальної власності.
Колегія суддів не вважає вказані докази належними та допустимими при вирішенні даного спору і зазначає, що належне ведення документації, приведення її у відповідність до ухвалених міською радою рішень, збереження, зокрема, розпорядження від 25 грудня 2012 року №923/3-р, на підставі якого оформлено право власності за ОСОБА_1 , це все є відповідальністю та належною поведінкою самого позивача і працівників впорядкованих йому підрозділів.
Позивач не надав суду доказів того, що вказане приміщення було у Реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра з початку його функціонування. 
Крім того, у вказаному Витязі наявне посилання на рішення Дніпровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 року № 46, оригінал якого, як було зазначено представником позивача у судовому засіданні, у позивача відсутній. 
Стосовно листа департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради №9/701 (том 1 а.с.123), який суд першої інстанції також прийняв як доказ обґрунтованості позовних вимог, колегія суддів звертає увагу на таке:
З вказаного листа вбачається, що: "відповідно до модуля "Розпорядча діяльність" програмного забезпечення "Електронне самоврядування" розпорядження міського голови від 25.12.2012 №923/3-р не обліковується". 
Тобто, вказаний лист може підтверджувати лише той факт, що вказане розпорядження не обліковується в електронному документообороті позивача. В свою чергу, цей доказ не підтверджує, що в паперовому вигляді згаданого розпорядження не існує, на підтвердження чого позивачем не було надано жодних доказів. 
Крім того, вказане розпорядження датоване 25.12.2012 року. У листі №9/701 не міститься жодної інформації, з якого періоду ведеться департаментом такий документообіг, в тому числі з якого періоду функціонує у позивача модуль "Розпорядча діяльність" програмного забезпечення "Електронне самоврядування" та чи містяться в ньому документи за 2012 рік, зокрема і розпорядження міського голови (як за поточні, так і за попередні періоди). 
Отже, апелянт обґрунтовано зауважує, що вказаний лист не є належним доказом по справі, оскільки не підтверджує ту обставину, що у позивача не обліковується (тобто, відсутнє/не видавалося) розпорядження міського голови, на підставі якого третій особі у цій справі - ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на спірне приміщення, як не підтверджує і відсутність такого розпорядження взагалі. 
Позивачем не було доведено, що вказане свідоцтво про право власності на приміщення ОСОБА_1 не видавалося органами місцевого самоврядування. Це не було спростовано і представником позивача в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи. 
З документів, долучених позивачем до позову, вбачається, що саме ОСОБА_1 була законним власником приміщення. А, отже, приміщення, яке в подальшому було передано до статутного капіталу скаржника, було передано йому на законних правових підставах. Протилежного позивачем в судовому засіданні не було доведено. Таким чином, саме скаржник - ТОВ "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" є законним власником приміщення.
Крім того, суд зауважує, що позиція позивача зводиться до того, що законним власником приміщення є позивач з 1990 років. Але, ні до видачі свідоцтва про право власності третій особі (2012 рік), ні до подачі цього позову (2025 рік) право власності на приміщення не було зареєстровано за Дніпровською міською радою. 
Лише після того, як скаржником було зареєстровано у законний спосіб речове право на приміщення, внесено інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач почав вчиняти дії щодо визнання права власності за ним, обґрунтовуючи це тим, що 08.05.2025 року на онлайн аукціоні Open-market ДП "СЕТАМ" ним виявлений лот №573729 з реалізації нежитлового приміщення (група приміщень), загальною площею 145, 2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2850110512020, за адресою: м.Дніпро, вул. Маріїї Лисиченко, буд. 17, прим. 71, яке належить Дніпровській міській раді. 
Такі аргументи позивача суд оцінює критично. 
Щодо належного способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів звертає увагу на наступне:
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов, якщо його право на майно оспорюється або не визнається іншою особою. 
Матеріалами справи підтверджується та обставина, що спірне нерухоме майно зареєстровано за апелянтом (том 1 а.с.117).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18 (провадження 12-135гс-19) викладено наступний висновок:
"Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності".
Також застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).
Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивачем було обрано належний спосіб захисту при подачі позову. 
Також суд першої інстанції безпідставно послався на доведеність позовних вимог.
Враховуючи, що вищевикладене спростовує доводи оскаржуваного рішення, колегія суддів не надає оцінку письмовим поясненням по суті спору третьої особи-5 та фотографіям, долученим до справи, якими позивач підтверджує знаходження спірного приміщення у користуванні АТ "Укрпошта". Для вирішення даного спору ці докази не є належними та допустимими.
Оскільки судом першої інстанції при розгляді позовних вимог допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржуване відповідачем рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід розподілити наступним чином:
-за розгляд позову судовий збір покладається на позивача.
-за розгляд апеляційної скарги з позивача на користь апелянта слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 626,00 грн.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" задовольнити.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2025 року у справі № 904/2490/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Відмовити Дніпровській міській раді в задоволенні позову до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альянс Д" про:
- визнання права власності на приміщення (групу приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020) за Дніпровською міською територіальною громадою, в особі Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514);
- зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2025 року у виконавчому провадженні №77172255 складеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем, на приміщення (групу приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020), яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, код ЄДРПОУ 44749540);
- вилучення приміщення (групи приміщень) №71 в будинку №17 по вулиці Лисиченко Марії в місті Дніпрі (РНОНМ: 2850110512020) з постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.03.2025 року у виконавчому провадженні № 77172255 складеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергієм Григоровичем.
Судовий збір за подання позову покласти на позивача.
Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙБУДІНВЕСТКОМ" (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, кв. 10, код ЄДРПОУ 44749540) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 13 626,00 грн (тринадцять тисяч шістсот двадцять шість гривень 00 копійок). Видати наказ.
Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Постанова складена в повному обсязі 20.04.2026 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд 

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков