ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 638/16595/25     Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/264/26    Подус Г.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП    Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ  - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря    - Михайлюка А.В.,
захисника      - Хараїм О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Хараїм Ольги Валеріївни на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за частиною 1 статі 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 02.10.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою судді, захисник ОСОБА_1 – адвокат Хараїм О.В. подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на винесення суддею необґрунтованої постанови, оскільки суддею було розглянуто справу поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин.
Звертає увагу на те, що суддею було порушено права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, оскільки не було забезпечено участь захисника в режимі відеоконференції за її клопотанням.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Вважає, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, не запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Вважає, що зупинка поліцейськими транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 є безпідставною, у зв`язку з чим, вся подальша процедура огляду на стан сп`яніння є сумнівною.
Крім того, відеозапис, що міститься в матеріалах справи, не фіксує всіх фактичних обставин події, є фрагментований, у зв`язку з чи, не може визнаватися належним та допустимим доказом у справі.
Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.
Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Також захисник просить врахувати, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, просить розглянути можливість змінити адміністративне стягнення та не позбавляти його права керування транспортним засобом.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду ОСОБА_1 в призначене судове засідання не прибув, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не надходило, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.
Заслухавши думку захисника та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Хараїм О.В., яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, апеляційний суд приходить таких висновків.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано нормами статті 266 КУпАП та положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі – Інструкція).
Судовим розглядом встановлено, що 08.08.2025 о 15:45, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Transit Conn», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Ізюм, по пров. Перемоги, 12, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 відмовився та повідомив, що щойно випив пиво.
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 912835 від 08.08.2025 за невиконання водієм  ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.
Відмова водія  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». 
Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи доказів, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
Апеляційний суд з`ясував, що відеофіксація зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не міститься в матеріалах справи, однак аналіз сукупності наявних в матеріалах справи доказів, зокрема відеозапис з нагрудних камер поліцейських, який був досліджений під час апеляційного перегляду справи, спростовують твердження захисника.
Так, апеляційний суд приймає до уваги, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 не заперечує факту керування автомобілем та його зупинки поліцейськими, повідомив про те, що їде з роботи.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки автомобіля ОСОБА_1 , є безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу.
Законність підстав для зупинки транспортного засобу, не охоплюється диспозицією статті 130 КУпАП і дії поліцейських щодо законності таких підстав, можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в порядку адміністративного судочинства.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та поліцейським не запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, не є такими, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 , відмовився та намагався у позапроцесуальний спосіб вплинути на працівників поліції з метою не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Такі дії водія ОСОБА_1 апеляційним судом розцінюється як його відмова від проходження будь-якого запропонованого поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з цим, згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №11-21сап21 (реєстраційний номер рішення101473367)).
Тобто, вимога поліцейського адресована водію про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, є законною та очевидною вимогою, та подвійному тлумаченню не підлягає.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Також апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у відповідній графі. Будь-яких письмових пояснень не надав. 
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що відеозапис є неналежним доказом у справі, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд зазначає наступне.
Направлення на огляд до закладу охорони здоров`я виписується для закладу охорони здоров`я у разі погодження водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є підставою для проведення працівниками медичного закладу відповідного огляду.
Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й доводи апеляційної скарги захисника про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Згідно рапорту поліцейського, водія було відсторонено від керування, а транспортний засіб залишено на місці зупинки, без порушень ПДР України.
Також необхідно враховувати актуальні зміни до законодавства, зокрема, частиною 1 статті 265-2 КУпАП не передбачено тимчасового затримання транспортного засобу, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене статтею 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про призначення адміністративного стягнення з урахуванням принципу індивідуалізації без позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, апеляційним судом не враховуються.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Доводи апеляційної скарги захисника про незабезпечення її участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заслуговують на увагу, та є підставами для звернення уваги судді щодо суворого дотримання процесуальних прав осіб, які беруть участь в провадженні у справах про адміністративне правопорушення, щодо належного забезпечення можливості реалізації цими особами своїх прав, зокрема передбачених статтею 271 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що ці обставини не є підставами для скасування постанови судді, з огляду на поновлене порушене право під час апеляційного перегляду справи.
З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Хараїм О.В., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 02.10.2025 та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 130, 245, 251, 252, 256, 266-268, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Хараїм Ольги Валеріївни – залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду О.А. Кружиліна