ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа №920/1346/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сковородіної О.М.
суддів Тищенко А.І. 
Колесника Р.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023»
на ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.01.2026 (суддя Жерьобкіна Є.А., повне рішення складено 26.01.2026)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023» 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Украгро Групп»,
до відповідача-2: Лебединської міської ради Сумської області,
про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки,

без повідомлення (виклику) представників,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Украгро Групп» та до Лебединської міської ради Сумської області, яким просить суд визнати недійсним договір на управління спадщиною від 21.12.2015; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіс Украгро Групп» звільнити наступні земельні ділянки: кадастровий номер 5922982400:08:002:0181 площею 3,4324 га, кадастровий номер 5922982400:03:002:0009, площею 2,7735 га; покласти на відповідачів судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 24.09.2025 було відкрито провадження у справі №920/1346/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.01.2026 у справі №920/1346/25 суд постановив зупинити провадження у справі № 920/1346/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/948/24.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зупинення провадження у справі обумовлене об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої пов`язаної справи № 920/948/24 та набрання судовим рішенням у ній законної сили , оскільки предметом спірного договору управління спадщиною від 21.12.2015 є ті самі земельні ділянки, щодо яких укладено договір оренди землі № 119/7 від 18.08.2023, дійсність якого досліджується у справі №920/948/24, а тому обставини, встановлені під час розгляду пов`язаної справи, безпосередньо впливатимуть на результат вирішення цього спору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023» 02.02.2026, у встановлений процесуальним законом строк, через підсистему «Електронний суд» звернулось із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про зупинення провадження та направити справу №920/1346/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
1) суд першої інстанції не навів доводів та обґрунтувань об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у справі № 920/948/24;
2) в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме преюдиційні обставини мають бути встановлені в межах справи № 920/948/24;
3) наявні у матеріалах справи докази дозволяють суду самостійно встановити та оцінити обставини без необхідності зупинення провадження;
4) взаємопов`язаність справ сама по собі не свідчить про неможливість розгляду даної справи, адже суд має достатньо підстав для її вирішення по суті незалежно від результатів справи №920/948/24;
5) суд не врахував, що розгляд справи №920/1346/25 має першочергове значення і саме результати її розгляду впливатимуть на пов`язану справу, а не навпаки;
6) необґрунтоване зупинення провадження призводить до штучного затягування строків розгляду та порушує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на швидкий розгляд справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі №920/1346/25 було відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.01.2026, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк на подання відзиву, заперечень, заяв, клопотань та витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1346/25.

26.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що місцевий господарський суд правомірно та обґрунтовано зупинив провадження, оскільки існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у пов`язаній справі №920/948/24. Відповідач наголошує, що в межах пов`язаної справи досліджується дійсність договору оренди землі, наявність якого є фактичною підставою поданого позову, а тому обставини, встановлені у справі № 920/948/24, матимуть преюдиційне значення та безпосередньо дозволять суду встановити наявність чи відсутність порушених прав і законних інтересів позивача.

02.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких скаржник наголошує на необхідності першочергового розгляду саме даної справи, оскільки наявні в ній докази (зокрема щодо необізнаності органу місцевого самоврядування про існування спірного договору та повне визнання позову Лебединською міською радою) ставлять під сумнів наявність у відповідача-1 порушеного права та підстав для звернення з позовом у пов`язаній справі №920/948/24. Крім того, позивач зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, є лише суб`єктивним припущенням щодо дійсних мотивів суду першої інстанції, який в оскаржуваній ухвалі так і не навів належних обґрунтувань об`єктивної неможливості розгляду цієї справи та не вказав, які саме преюдиціальні обставини мають бути встановлені.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, предметом позову у даній справі №920/1346/25 є вимоги ТОВ «Тимофіївське 2023» до ТОВ «Авіс Украгро Групп» та Лебединської міської ради Сумської області про: 1) визнання недійсним договору на управління спадщиною від 21.12.2015; 2) зобов`язання ТОВ «Авіс Украгро Групп» звільнити земельні ділянки з кадастровими номерами 5922982400:08:002:0181 та 5922982400:03:002:0009.

Фактичними підставами для визнання договору недійсним позивач зазначає:
- укладення спірного договору без відповідного рішення органу місцевого самоврядування (Ворожбянської сільської ради);
- перевищення сільським головою своїх повноважень під час підписання договору;
- удаваність спірного договору управління спадщиною, який, на думку позивача, фактично приховує договір оренди землі , оскільки він містить істотні умови договору оренди (об`єкт, орендну плату) і відповідач систематично сплачував саме «орендну плату».

Обґрунтовуючи наявність у нього права на звернення з даним позовом (свою заінтересованість), ТОВ «Тимофіївське 2023» посилається на наявність укладеного між ним та Лебединською міською радою договору оренди землі №119/7 від 18.08.2023, об`єктом якого є, зокрема, земельні ділянки, що фігурують у спірному договорі управління спадщиною.

Зі змісту рішення Господарського суду Сумської області від 17.06.2025 у справі №920/948/24, до набрання законної сили якого зупинено провадження у даній справі, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіс Украгро Групп» задоволено повністю.
Зокрема, судом визнано незаконним та скасовано рішення Лебединської міської ради Сумської області від 17.08.2023 № 922-МР в частині передачі в оренду ТОВ «Тимофіївське 2023» земельних ділянок з кадастровими номерами 5922982400:03:002:0009 та 5922982400:08:002:0181. Також суд визнав недійсним договір оренди землі №119/7 від 18.08.2023 щодо вказаних ділянок та застосував наслідки його недійсності шляхом скасування державної реєстрації права оренди за ТОВ «Тимофіївське 2023».
Задовольняючи позовні вимоги, суд у справі № 920/948/24 виходив з того, що станом на день розгляду спору договір на управління спадщиною від 21.12.2015, укладений із ТОВ «Авіс Украгро Групп» (як управителем), є чинним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), суд дійшов висновку, що оспорюване рішення міської ради щодо передачі тих самих земельних ділянок в оренду порушує законні інтереси ТОВ «Авіс Украгро Групп» як добросовісного набувача права на управління спадщиною, спрямовані на реалізацію права користування цими ділянками до появи спадкоємців.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину в порядку, передбаченому процесуальним законом.
При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.
Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Поряд з цим у названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, єдиною підставою, якою ТОВ «Тимофіївське 2023» обґрунтовує свою заінтересованість та право на звернення до суду з вимогою про визнання недійсним договору управління спадщиною від 21.12.2015 (до якого позивач не є стороною), є наявність у нього права оренди на ті ж самі земельні ділянки на підставі договору оренди землі № 119/7 від 18.08.2023.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Сумської області від 17.06.2025 у пов`язаній справі № 920/948/24 задоволено позов ТОВ «Авіс Украгро Групп»; зокрема, визнано недійсним вказаний договір оренди землі №119/7 від 18.08.2023 та скасовано державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Тимофіївське 2023». Дане рішення суду не набрало законної сили та наразі переглядається в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст.227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі (див. постанови Верховного Суду від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20, від 22.03.2024 у справі № 917/227/23, від 06.04.2023 у справі № 921/704/20, від 05.03.2025 у справі № 910/3334/21 та інші).

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення судом іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову (див. постанову Верховного Суду від 22.01.2024 у справі № 904/1282/22);

Враховуючи, що у справі №920/948/24 вирішується питання щодо дійсності договору оренди землі, який є єдиним правовстановлюючим документом та джерелом майнового інтересу позивача у даній справі, результати апеляційного перегляду вказаного рішення мають визначальне значення для даного спору.
У разі набрання законної сили рішенням суду про визнання договору оренди недійсним, буде встановлено факт відсутності у ТОВ «Тимофіївське 2023» речового права (права оренди) на спірні земельні ділянки. Це, у свою чергу, безпосередньо впливає на наявність у позивача матеріально-правової заінтересованості (права на позов) в оспорюванні договору управління спадщиною від 21.12.2015, адже особа не може захищати право, якого не має.

Господарський суд у межах даної справи №920/1346/25 не наділений процесуальними повноваженнями самостійно робити висновки щодо чинності договору оренди землі №119/7 від 18.08.2023 та ігнорувати наявність судового рішення (що не набрало законної сили) про визнання його недійсним у іншій справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що розгляд поточної справи має першочергове значення. З огляду на предмет і підстави заявлених вимог, логічна та процесуальна послідовність вирішення пов`язаних спорів вимагає спочатку остаточного встановлення наявності чи відсутності у позивача речового права на землю (що є предметом розгляду у справі № 920/948/24), і лише після підтвердження наявності такого права - перевірки факту його порушення оспорюваним договором управління спадщиною у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про наявність у справі достатніх доказів для самостійного розгляду спору (зокрема, щодо удаваності договору управління спадщиною та відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування на його укладення) не спростовують того факту, що дослідження цих обставин є передчасним до моменту підтвердження наявності у позивача права на звернення з таким позовом.

Доводи скаржника про те, що необґрунтоване зупинення провадження призводить до штучного затягування строків розгляду та порушує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відхиляються апеляційним судом. Зупинення провадження у даному випадку є не правом, а імперативним обов`язком суду, спрямованим на забезпечення принципу правової визначеності, уникнення ухвалення суперечливих судових рішень та правильного і законного вирішення спору, що не є тотожним безпідставному затягуванню судового розгляду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у пов`язаній справі № 920/948/24.

Порушень норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено. Відповідно до статті 276 ГПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тимофіївське 2023» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.01.2026 у справі №920/1346/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 21.01.2026 у справі №920/1346/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №920/1346/25 повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна 

Судді А.І. Тищенко

Р.М. Колесник