ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року
місто Чернігів

Справа №751/3558/25
Провадження №1-кп/751/58/26

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 
секретар ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270340000801 від 09.03.2025 про обвинувачення: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, освіта загальна середня, не одружений, не працює, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 05.08.2014 року вироком Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 1 ст. 186 КК України до 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 16.10.2015 року Деснянського районного суду міста Чернігова до за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 17.05.2016 року Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 18.12.2019 року вироком Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 28.01.2021 року вироком Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; 26.04.2021 року вироком Деснянського районного суду міста Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі,
з участю : 
прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
обвинуваченого – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_6 

ВСТАНОВИВ:

09.03.2025 року, близько 19 години, ОСОБА_3 , знаходячись неподалік будинку №149 по вул. Тероборони у м. Чернігові, з мотивів особистих неприязних відносин до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до нього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю, та бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар правою ногою в ділянку правої сторони обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді крововиливу слизової нижньої губи справа, котре спричинено дією тупого твердого предмету по механізму удару та тиснення, яке згідно висновку експерта № 145 від 10.03.2025 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. 
Своїми діями, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Після цього, 09.03.2025 року, близько 19 години 10 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись неподалік будинку №149 по вул. Тероборони у м. Чернігові, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, діючи повторно, шляхом вільного доступу, відкрито викрав із ґрунтового покриття дороги мобільний телефон марки «POCO C65 6 GB RAM 128 GB ROM», вартістю 4325 гривень 64 копійки, що належить неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який випав у потерпілого з кишені штанів, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. 
Своїми діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав, за ч. 4 ст. 186 КК України свою вину не визнав. Показав, що 09.03.2025, ввечері, близько 18-19 години, йшов від приятеля, та хотів їхати у м. Чернігів. Перебуваючи неподалік зупинки у с. Старий Білоус, підійшов до трьох дітей, які грали з м`ячем, попросив з ними пограти, на що останні погодились. Через деякий час вирішили передохнути. Він розказував дітям про своє життя та загиблого друга. У цей час діти почали з нього сміятись, і він на емоціях вдарив одного хлопця, що сидів на бордюрі, ногою в обличчя, також хотів вдарити інших. Діти почали тікати, він побіг за ними, хотів щоб вони вибачились. Під час цього в одного з хлопців випав телефон, він його підібрав, щоб хтось інший не взяв, а сказали на нього. Забіг у магазин. Мобільний телефон потерпілого не повернув, бо був злий, хотів щоб спочатку вони вибачились. Потім вийшов із магазину, щоб щось більше не натворити. Перейшов на другу сторону, сховався щоб діти вийшли, і хотів знову підійти до них. Вони вийшли із магазину разом із військовим. Він думав направлятися до них, щоб розібратись, але почув поліцію, розгубився, злякався щоб знову не «посадили», і почав ховатися від них. Умислу залишити телефон у себе не було. У нього була можливість двічі сховатись, коли підібрав телефон та коли вийшов із магазину і чекав дітей. Під час затримання у нього працівники поліції запитували звідки у нього телефон, він на емоціях сказав, що телефон йому діти дали добровільно, був подавлений, тому і казав «що попало».
У завданні неповнолітньому тілесних ушкоджень щиро кається, жалкує. Умислу викрасти телефон чи пограбувати, у нього не було, тому за ч.4 ст. 186 КК України просить виправдати. 
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, суд дійшов висновку, що його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення, з достатньою повнотою підтверджена наданими суду доказами. 
Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 показав, що 09.03.2025 року, десь з 17 до 19 години, перебував на вул. Тероборони, кінцева зупинка автобуса №31, разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Вони грали у м`яч, підійшов ОСОБА_3 попросив пограти з ними, і вони погодились. ОСОБА_3 у грі падав, вони трохи підсміхувалися, але нічого не казали. Гра плавно переросла в те, що ОСОБА_3 став розповідати, що він сидів у тюрмі, за що сидів. У цей час він сидів на бордюрі, хлопці стояли. Коли він розповідав і трохи помилився, сказав що його посадили в 2024 році і вийшов у 2024 році, вони засміялися. Він спитав чого смієтесь, я чистий перед вами. Потім почав питати як доїхати до району Круга, біля вокзалу. Він сказав, що приїде автобус №31. Через 5 хвилин ОСОБА_11 знову спитав як проїхати туди. Він сказав, що зараз вже приїде 31-й автобус. Ні з того, ні з чого у ОСОБА_11 з`явилася різка агресія. Він розвернувся, зі злістю сказав «та навіщо мені вже цей автобус» і вдарив його правою ногою у праву верхню частину обличчя. Після цього вони почали тікати, чоловік який його вдарив біг за ними та кричав «стояти». Він випередив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які бігли перші, побіг у дальній магазин через дорогу, хлопці побігли у перший, ближній магазин. Відстань між магазинами приблизно двадцять метрів, через дорогу. Коли обганяв хлопців не повертався, але чув як щось впало. Коли добіг до магазину, розвернувся та побачив, як ОСОБА_14 зайшов у магазин, ОСОБА_12 зупинився біля входу в магазин, ОСОБА_11 був метрів за двадцять від нього. Потім чув як ОСОБА_9 кричав «віддай мій телефон». Коли ОСОБА_11 підбігав до магазину, ОСОБА_12 зайшов у магазин. Хвилин через п`ять визирнув із-за магазину, там вже стояв якийсь чоловік військовий, поряд із ним ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Побачив як вони розмовляли по телефону, подумав що викликали поліцію та підійшов до них. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_9 сказав, що чоловік підібрав його мобільний телефон та розповіли, що він зробив. Поліція почала шукати телефон через його електронну почту. 
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 показав, що 09.03.2025, приблизно о 17 годині прийшли з ОСОБА_15 та ОСОБА_10 на кінцеву зупинку 31-го автобуса, погуляти у футбол. Підійшов ОСОБА_3 спитав чи можна погуляти у футбол, вони сказали можна. Він почав ходити, пасувати, бігати. Вони стояли, почали сміятися над ним, тоді він перестав грати, почав розповідати свої історії як він у тюрмі сидів. ОСОБА_16 сидів на бордюрі, вони з ОСОБА_10 стояли. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_17 , почав щось розповідати, спитав як можна доїхати до району «Круга». ОСОБА_17 сказав, що на 31-му автобусі. Потім ОСОБА_11 перепитав як доїхати, ОСОБА_17 сказав «сідаєш на 31-й та їдеш». 
ОСОБА_11 нецензурною лайкою сказав, що не треба йому той автобус. Потім казав « ты знаешь какую я жизнь хочу», «какую ты жизнь хочеш», ОСОБА_17 мовчав, він нецензурно сказав «отвечай», і вдарив ОСОБА_17 ногою. Вони почали тікати, ОСОБА_3 кричав «стоять». ОСОБА_16 їх випередив, побіг направо, а вони з ОСОБА_10 у магазин. Коли бігли по асфальту відчув, що випав телефон з кишені штанів. Він зупинився, обернувся, побачив, що ОСОБА_3 нагинається за телефоном, він почав кричати щоб віддав телефон. Той поклав телефон собі в кишеню, почав бігти і кричати матом «стояти, ви бандити» і всяке таке. Потім із ОСОБА_13 забігли у магазин, за прилавок, казали продавщиці, що за ними гониться неадекватний, викрав телефон. ОСОБА_11 теж забіг у магазин, намагався дібратися до них через прилавок, кричав, що вони бандити, крадемо у людей і матом. У руках у нього нічого не було, він не намагався повернути телефон. Продавщиця до всіх кричала, щоб виходили з магазину, вона переконувала ОСОБА_3 вийти, і він вийшов. Коли вони вийшли із-за прилавку, у магазин зайшов військовий чоловік, вони попросили допомогти, сказали що він викрав телефон і вдарив друга. Він сказав, що треба викликати поліцію та повідомити батькам. Вийшли з магазину, щоб подивитися куди побіг ОСОБА_3 , щоб сказати поліції, але його вже не було. Спитали у перехожих, які сказали що він побіг на вулицю, вони побачили як у кущах світиться світло від телефону. ОСОБА_14 викликав поліцію. Працівники поліції розпитали що трапилось, стали його шукати, пішли до кущів, але ОСОБА_3 вже там не було. Йому сказали дати електронну пошту, щоб знайти телефон, але він забув пароль. ОСОБА_14 дзвонив на його телефон, гудків не було. Потім сказали що обвинуваченого знайшли, поїхали на сусідню вулицю там уже стояв ОСОБА_3 .
Неповнолітній свідок ОСОБА_18 показав, що 09.03.2025 року , близько 18-19 години, він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 прийшли на кінцеву зупинку 31-го автобусу пограти у м`яч, поряд невеличкий ліс та магазин. До них підійшов чоловік, попросив з ними пограти. Стали грати, було все нормально, були насмішки з того як він грає. Потім почали розмовляти. Він став говорити про своє минуле, розповідав, що його друга обміняли на “фен”. Він не знав, що таке фен, і став з цього сміятися. Коли йому хлопці сказали, він перестав сміятись. Чоловік запитував як доїхати до якоїсь вулиці, ОСОБА_19 йому сказав, що на 31-му автобусі, показав на зупинку. Не було такого відчуття, що обвинувачений на них образився, тому що вони намагалися йому допомогти. ОСОБА_17 сидів на бордюрі, чоловік підійшов і наніс удар в обличчя, вони стали тікати. Коли вони підбігли до магазину ОСОБА_20 сказав, що у нього випав телефон, а чоловік його підібрав, він хотів підібрати його, але потім вирішив бігти далі, тому що їх переслідували. І далі вони забігли в магазин, зайшли за прилавок, казали продавцям щоб викликали поліцію. ОСОБА_11 забіг у магазин за ними, кричав «що це за люди, що грабують людей». Його поведінка свідчила про агресію, він був дуже розлючений, і наміру віддати телефон у нього не було. Продавщиці казали, щоб він вийшов з магазину, і він вийшов. Після того як вийшов ОСОБА_11 , приблизно через хвилину зайшов військовий, вони йому розповіли про обставини, просили допомогти. Вийшли з магазину разом із військовим, чоловік був вже у кущах, біля закинутої будівлі побачили світло від телефону. Він викликав поліцію. Коли побачили проблискові маячки поліції його вже не було на тому місці, він втік. Його затримали на іншій вулиці, метрів за 150 від магазину. 
Свідок ОСОБА_21 показала, що вона працює в магазині «Продукти», с. Старий Білоус, на кінцевій зупинка. Весною 2025 року, надворі ще було холодно, вечоріло, у магазин забігли два хлопці забігли за прилавок, почали кричати, «кипішувати», забігли за прилавок. Вони із напарницею ОСОБА_22 стали нервувати, бо за прилавком каса, кричали що сюди не можна. Хлопці просили якби захисту, кричали що за ними гоняться, були розгублені та злякані. Після хлопців у магазин забіг молодий чоловік, у червоній куртці, він ні до кого не звертався, просто верещав. Він торохтів коробками, які стояли на прилавках з печивом, щось кричав, вони йому кричали не чіпати товар. Він пошумів і вибіг з магазину. Хлопці боялися вийти із-за прилавку, поки не зайшов у магазин молодий чоловік. Вони кинулися до нього за допомогою, та разом вийшли на вулицю, спілкувалися вже там. 
Свідок ОСОБА_23 показав, що він працює поліцейським взводу 2 БУПП в Чернігівській області. Перебуваючи у складі наряду поліції «Вікінг 103» спільно із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_24 , 09.03.2025 року, у радіоефір отримали інформацію про те, що в районі Старої Подусівки відбувся грабіж, у дитини викрали телефон. У радіоефір виклали прикмети: особа чоловічої статі, вдягнена у куртку червоного кольору, зникла з місця події. У ході відпрацювання, з прилеглої території, поміж будинками, до них вибіг чоловік, схожий по орієнтуванню. Його зупинили, запитали чи є у нього заборонені речі, сказали щоб самостійно виклав все що у нього в кишені, чи був у конфлікті, чи забирав телефон у дітей. Провели поверхневу перевірку, він самостійно показав вміст кишень, був виявлений телефон марки «РОСО», який належав потерпілому. Чоловік казав, що це його телефон, не міг нічого пояснити, бо мав ознаки алкогольного сп`яніння. У нього було наче два телефона, марки РОСО та якийсь із розбитим екраном, який був розрядженим. Цю інформацію було передано в радіоефір, на місце прибули два наряди поліції та потерпілі. Чоловік пояснив, що у них відбулося. Після цього, на місце події була викликана слідчо-оперативна група. 
Свідок ОСОБА_25 показала, що вона працює командиром взводу 2 роти 3 БУПП в Чернігівській області. Під час несення служби, в радіоефірі отримали орієнтування про те, що на кінцевій зупинці по вул. Тероборони стався грабіж, невідома особа вдарила дитину, забрала телефон і побігла далі вулицею. Також була отримана інформація, що дана особа була у червоній куртці. Під час обстеження прилеглих вулиць, з провулку вибігла особа, яка підпадала під орієнтування, вони відразу його зупинили. Провели поверхневий огляд, під час якого було виявлено два телефони. Один телефон був розряджений, а другий він сказав, що хлопці дали йому добровільно зателефонувати. У нього запитували як саме дали телефон, але він не відповів на це питання. Особа була з ознаками алкогольного сп`яніння, поведінка в принципі була нормальна. Потім він намагався залишити місце події. Також, на місце прибув наряд, з якими прибули потерпілі особи. Спілкувався з ним напарник. 
Крім показів неповнолітніх потерпілих, свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується іншими доказами, передбаченими ч. 2 ст. 84 КПК України, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні: 
- заявою ОСОБА_26 від 09.03.2025 року, відповідно до якої остання просить відкрити кримінальне провадження за фактом відкритого заволодіння мобільним телефоном марки POCO C65 у її сина, ОСОБА_8 невідомим чоловіком 09.03.2025 року, близько 19 год 14 хв, по вул. Тероборони, біля будинку №149 у с. Ст.Білоус, Чернігівського району, Чернігівської області (т. 1 а.с.164);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2021 року, згідно якої ОСОБА_7 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особи, яка 09.03.2025 року близько 21 години за адресою: АДРЕСА_3 заподіяла йому тілесні ушкодження, а саме: ногою вдарив по обличчю (т. 1 а.с.165);
- протоколом огляду місця події від 09.03.2025 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться поблизу адреси АДРЕСА_3 , у ході якого зафіксоване місце нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 (т.1 а.с.166-170);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.03.2025 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 на фото № 2 впізнав чоловіка, який 09.03.2025 року, близько 19 год 14 хв, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки РОССО С65 по вул. Тероборони, біля будинку №149 см. Старий Білоус, Чернігівського району. Згідно з довідкою до протоколу, на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с. 171-173);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 на фото № 3 впізнав чоловіка, який 09.03.2025 року, близько 19 год 14 хв, відкрито заволодів мобільним телефоном, який належить його другу ОСОБА_8 по вул. Тероборони, біля будинку №149 см. Старий Білоус, Чернігівського району. Згідно з довідкою до протоколу, на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с. 173а-175);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.03.2025 року, з додатками та фототаблицями до нього, відповідно до якого 09.03.2025 року затримано ОСОБА_3 , у якого вилучено мобільний телефон марки «РОСО» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чохол синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 (т. 1 а.с.176-182);
- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-,кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 10.03.2025 року, відповідно до якого на двох оптичних дисках зафіксовано відеозапис з нагрудних камер співробітників УПП в Чернігівській області, які обслуговували виклик 09.03.2025 року за адресою: м. Чернігів, вул. Тероборони, 149 та затримали ОСОБА_3 (т. 1 а.с.190);
- протоколом огляду документу від 11.03.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є два оптичні диски, на яких зафіксовано події затримання ОСОБА_3 09.03.2025 року. При відкритті одного із чотирьох відеофайлів наявна інформація про зупинку чоловіка у червоній курточці, який назвався ОСОБА_11 . При поверхневій перевірці поліцейські запитують чи забирав він що-небудь у когось. Чоловік відповів, що нічого не забирав, взяв покористуватися. (т. 1 а.с.192);
- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 203/25-24 від 10.03.2025 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «РОСО С65 6 GB RAM 128 GB ROM», з урахуванням зносу, станом на 09.03.2025 року, складала 4325 гривень 64 копійки (т.1 а.с.195-198);
- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-. кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 10.03.2025 року, відповідно до якого на двох оптичних дисках наявні відеофайли еозаписі мається відеозапис з камер відеоспостереження, що знаходяться на фасаді та і приміщенні магазину «Продукти», що по АДРЕСА_3 , за 09.03.2025 року в період часу з 19:10 год по 19:30 год (т. 1 а.с.200);
- протоколом огляду документу від 12.03.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є відеофайл із записом, який починається 09.03.2025 року о 15:12:55. Камера охоплює приміщення магазину. У поле зору потрапляють двоє підлітків, які забігають до магазину, потім за прилавок та ховаються за ним. За хлопцями до магазину забігає невідомий чоловік у червоно-чорній куртці з білою вставкою на грудях, який щось говорить хлопцям, показуючи на них рукою, та намагається зайти за прилавок, але потім повертається. Налякані хлопці заходять до підсобного приміщення магазину щось говорять з продавцями. Чоловік у червоній куртці йде до виходу з магазину та зникає з поля зору камер. Далі хлопець з м`ячем у руках телефонує кудись. До магазину заходить чоловік у тактичному одязі, якому хлопці щось розповідають та виходять разом із магазину (т. 1 а.с.202-203);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2025 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 на фото № 2 впізнав чоловіка, який спричинив йому тілесні ушкодження 09.03.2025 року, близько 19 години, біля будинку №149 по вул. Тероборони у м. Чернігові. Згідно довідки до протоколу, на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с. 204-206);
- висновком експерта № 145 від 10.03.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу слизової нижньої губи справа, котре спричинено дією тупого твердого предмету по механізму удару та тиснення, яке по давності утворення може відповідати даті 09.03.2025 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності (т.1 а.с.208-210).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.03.2025 року та відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 показав на місці про обставини завдання йому, 09.03.2025 року, на ділянці місцевості біля будинку №149, по вул. Тероборони, с. Старий Білоус, неподалік кінцевої зупинки 31-го автобусу, тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 (т.1 а.с.211-213); 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2025 року, згідно з яким свідок ОСОБА_22 , на фото № 3, впізнала чоловіка, який 09.03.2025 року, після 19 години, забіг до магазину, поводив себе агресивно, а підлітки просили допомоги. Згідно з довідкою до протоколу, на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с. 214-216);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2025 року, згідно з яким свідок ОСОБА_21 , на фото № 4, впізнала чоловіка, який 09.03.2025 року, після 19 години, забіг до магазину, поводив себе агресивно, підлітки вказали на нього як на особу, яка заволоділа їх телефоном. Згідно з довідкою до протоколу, на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_3 (т.1 а.с. 214-216);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2025 року та відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 розказав та показав на місці про обставини відкритого викрадення мобільного телефону, що мало місце 09.03.2025 року, близько 19 години, неподалік будинку №149 по вул. Тероборони у м. Чернігові (т.1 а.с.231-233).
Отже, дослідивши письмові документи, судом не виявлено порушень норм КПК України, які відповідно до статей 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість доказів.
Докази, на яких ґрунтується обвинувачення, було отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх отримання.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він підняв телефон щоб хтось інший не взяв, що він не мав умислу викрасти телефон чи пограбувати, залишити телефон у себе, суд розцінює як такі, що дані ним з метою ухилитись від кримінальної відповідальності. 
Відповідно до ст. 186 КК України, грабіж – це відкрите викрадення чужого майна. 
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у Постанові ККС ВС у справі №583/5308/19 (провадження № 51-798 км 21), з об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.
Виходячи з положень статті 186 КК України, грабіж – це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчиняється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном 
ОСОБА_3 біг за неповнолітніми дітьми, і коли у ОСОБА_8 випав мобільний телефон він його підняв. З показів потерпілого, він відчув, що телефон випав, зупинився, обернувся, побачив що ОСОБА_3 нагинається за телефоном, та почав кричати щоб віддав телефон. Але, можливості підійти та підняти свій телефон, потерпілий у той момент не мав.
Тобто, ОСОБА_3 у присутності потерпілого, який розумів протиправний характер його дій, заволодів його мобільним телефоном, не маючи наміру повертати, та користувався мобільним телефоном аж до затримання. 
Про корисливий мотив обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить те, що він маючи реальну можливість повернути телефон потерпілому, не повернув його ні відразу коли підняв, ні у магазині куди побіг за неповнолітніми, ні у будь-який інший спосіб. Крім того, при затриманні ОСОБА_3 повідомляв, що йому телефон дали добровільно діти.
Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, які суд оцінює як достатні та взаємопов`язані, дають суду підстави зробити висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за сукупністю вчиненого, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. 
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання особі, у межах установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. 
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, вчинив кримінальний проступок, та тяжке кримінальне правопорушення, проти власності фізичної особи, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого.
Також, суд враховує молодий вік та особу обвинуваченого, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності. Згідно виписки з амбулаторної картки № 554 від 04.04.2020 року доставлявся до кабінету медичних оглядів, встановлено діагноз : Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, канабіноїдів і стимуляторів (амфетаміни). Гостра інтоксикація неускладнена. Виписка № 219 від 10.02.2021 року встановлено діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена. За місцем проживання характеризується задовільно, не має власної сім`ї, на теперішній час немає постійної роботи. 
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 154 від 10.04.2025 року, у ОСОБА_3 , на даний час, а також на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання не виявлено, у той час він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а в теперішній час здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати на них правильні свідчення, тому примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_3 клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин (включаючи алкоголь і наркотичні засоби)із синдромом залежності не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано (т.1 а.с.225-230).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що ґрунтується на критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки. 
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, що обтяжує покарання, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений статтею 65 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, будуть покарання, передбачені санкціями ч. 1 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі ст. 70 КК України визначивши за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Призначене обвинуваченому покарання, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, відповідати принципу справедливості покарання і відповідати його меті – виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, з 09.03.2025 року по день надбання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільні позови у кримінальному провадженні відсутні. 
Речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у сумі 1696 гривень 32 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави. 
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.03.2025 року на грошові кошти у сумі 52 гривні, мобільний телефон марки «РОСО» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чохол синього кольору, мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору – скасувати. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 65-67, 70,72, 125, 186 КК України, статтями 2, 94, 100, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 
ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт 
за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, з 09.03.2025 року по день надбання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, залишити тримання під вартою без визначення розміру застави.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «РОСО» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чохол синього кольору – повернути потерпілому, ОСОБА_8 .
Речові докази у кримінальному провадженні: грошові кошти у сумі 52 гривні, мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору – повернути обвинуваченому ОСОБА_27 . 
Речові докази у кримінальному провадженні: диск DVD-R з відеозаписом з нагрудних камер співробітників УПП в Чернігівській області, які обслуговували виклик за адресою: АДРЕСА_3 09.03.2025 року; диск DVD-R з відеозаписом з приміщення магазину «Продукти», що по вул. Тероборони, 149, м. Чернігів, 09.03.2025 року – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.03.2025 року на грошові кошти у сумі 52 гривні, мобільний телефон марки «РОСО» з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чохол синього кольору, мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору – скасувати. 
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1696 гривень 32 копійки. 
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд міста Чернігова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копія повного тексту вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення. 

Суддя ОСОБА_1