Справа № 183/6738/25
№ 2/183/2327/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, 
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Медведовської Л.М.,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісяця.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що у 2021-2022 роках мала стосунки з ОСОБА_2 , який запевнив її, що не перебуває у шлюбі з іншою жінкою. Через деякий час позивачці стало відомо, що ОСОБА_2 одружений, має сім`ю, тому вона припинила з ним стосунки, а ще через деякий час дізналася, що вагітна, однак вагітність не переривала та ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина – ОСОБА_4 , біологічним батьком якого є відповідач по справі.
Відповідно запис про батька дитини був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. 
Через деякий час, відповідач дізнався про народження сина, впевнився, що саме він є батьком дитини, і визнав себе його батьком, однак державної реєстрації змін до актового запису внесено не було.
Таким чином, позивач зазначає, що відповідач визнає себе батьком дитини, однак від реєстрації його батьком в добровільному порядку відмовляється, тому позивач звернулася до суду з означеним позовом.
Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісяця.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (а.с. 12).
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу проведення експертизи доручено ОКЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи», провадження по справі зупинене (а.с.30).
Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року поновлене провадження по справі. (а.с. 36, зворот).
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2026 року закрите підготовче судове засідання.
Позивачка та її представник – адвокат Медведовська Л.М. в судовому засіданні позов підтримали, надали детальні пояснення по суті позову, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі, звернули увагу на неможливість проведення експертизи через неявку відповідача на експертизу. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, визнаючи своє батьківство, та повідомив про проходження військової служби (а.с. 15).
Представник третьої особи також надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Суду надано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , у відповідності до якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Самар Дніпропетровської області, про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис № 34 (а.с. 8).
Судом встановлено, що відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про народження внесені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері, а сама ОСОБА_1 у шлюбі з іншим чоловіком не перебувала.
Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122, ст. 125 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. 
У відповідності до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Як зазначав суд вище, за клопотанням позивача, судом була призначення судова молекулярно-генетична експертиза, для проведення якої відповідач не з`явився.
При цьому, суду надані докази належного повідомлення відповідача про проведення експертизи визначеною експертною установою, відповідач відмовився від проведення експертизи, визнаючи позов у повному обсязі.
У відповідності до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд незалежно від того, хто із цих осіб ухиляється, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представника повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено наступне 
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15 ) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). 
Системний аналіз положень чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства, процесуальна поведінка відповідача, який не з`явився для проведення експертизи, доводить суду факт для з`ясування якого була призначена експертиза. 
В силу ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав суду доказів протилежного, а тому суд знаходить доведеним, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно ч.4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд бере до уваги наступне.
Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи в суді дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. 
За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У позовній заяві зазначено, що відповідач надає матеріальну допомогу, якої, як вказала позивач, не вистачає на утримання сина, матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти.
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного.
За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча являється працездатним.
Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.
У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позов ОСОБА_1 пред`явлений 04.07.2025 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень (а.с. 1) за вимогу про встановлення батьківства, а також на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень – за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явленні такої позовної вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 76, 81, 89, 206, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити.
Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпропетровська, батьком дитини – ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Новомосковську Дніпропетровської області.
Внести наступні зміни в актовий запис № 34 від 19 січня 2023 року про народження ОСОБА_3 , що був складений Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса):
-зазначити батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-змінити по батькові з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .
Стягнути аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Дніпропетровська, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 04 липня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Третя особа - Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ЄДРПОУ 40340814, місцезнаходження: вул.Українська,7А, м.Самар, Дніпропетровська область, 51200.

Суддя Сорока О.В.