Справа № 909/1409/25

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17.03.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП", адвоката Йосипишина Р. В. (вх. № 3894/26 від 04.03.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП"
(вул. Здановської Юлії, буд. 71 Г, м. Київ, 03189)

до відповідача: Фермерського господарства "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ"
(село Завалля, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78364)

про стягнення заборгованості в розмірі 38 032, 88 гривень, з яких: 37 400, 00 гривень - основна заборгованість, 540, 57 гривень – пеня, 45, 47 гривень - 3 % річних,

за участі:
від позивача: Йосипишина Ростислава Васильовича (в режимі відеоконференції),
від відповідача: представник у судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" до Фермерського господарства "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ" про стягнення заборгованості в розмірі 38 032, 88 гривень, з яких: 37 400, 00 гривень - основна заборгованість, 540, 57 гривень – пеня, 45, 47 гривень - 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2026у справі № 909/1409/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" до Фермерського господарства "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ" про стягнення заборгованості в розмірі 38 032, 88 гривень, з яких: 37 400, 00 гривень - основна заборгованість, 540, 57 гривень – пеня, 45, 47 гривень - 3 % річних - задоволено; стягнуто з Фермерського господарства "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП"- 38 032, 88 гривень (тридцять вісім тисяч тридцять дві гривні вісімдесят вісім копійок) заборгованості, з яких: 37 400, 00 гривень - основна заборгованість, 540, 57 гривень – пеня, 45, 47 гривень - 3 % річних, а також 2 422, 40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.
04.03.2026 за вх. № 3894/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП", адвоката Йосипишина Р. В., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 05.03.2026 суд прийняв до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП", адвоката Йосипишина Р. В. (вх. № 3894/26 від 04.03.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/1409/25, призначивши її розгляд в судовому засіданні на 17.03.2026; запропонував відповідачу надати до суду письмові пояснення чи заперечення щодо заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до статті 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до приписів вказаної вище норми, у поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 20 000, 00 гривень витрат на правову допомогу. 
Як встановлено судом, представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подав до Господарського суду Івано-Франківської області 04.03.2026, тобто у визначенні Господарським процесуальним кодексом України строки.
У силу приписів частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тому, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Йосипишиним Ростиславом Васильовичем в сумі 9 900, 00 гривень, позивачем було надано суду копію договору про надання правничої допомоги від 05.09.2022, копію переліку та вартості послуг від 27.02.2026 на суму 9 900, 00 гривень, копію Акту приймання-передачі послуг від 27.02.2026 за договором про надання правничої допомоги від 05.09.2022 на суму 9 900, 00 гривень.
Так, 05.09.2022 між адвокатом Йосипишиним Ростиславом Васильовичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (Клієнт) було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідально до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором та додатковими дорученнями Клієнта, Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультаційні, представницькі та юридичні послуги щодо захисту законних прав та інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах загальних загальної юрисдикції', господарських та адміністративних судах України.
Згідно із пунктом 2.1 договору, послуги надаються Клієнту шляхом: усного та письмового консультування з юридичних питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, заяв тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів Клієнта в судах; особистої участі та представництва (захисту) Клієнта в судах; представництво інтересів та захист прав Клієнта в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, органах державної влади та місцевого самоврядування, в т. ч. правоохоронних органах.
За пунктом 2.2. договору, строк надання правничої допомоги: початок виконання робіт визначається з моменту набрання цим Договором чинності. Закінчення надання правової допомоги визначається моментом підписання акта прийому-передачі виконаних робіт.
У відповідності з пунктом 6.1. договору, за надання правничої допомоги відповідно до умов даного Договору та додаткових доручень Клієнт сплачує Адвокату винагороду, розмір якої визначається за домовленістю сторін в актах виконаних робіт (наданих послуг) та/або додаткових угодах до Договору. Розмір винагороди та дані про розрахунки за даним Договором складають адвокатську таємницю та розголошуються Адвокатом лише для підтвердження понесених Клієнтом витрат на професійну правничу допомогу.
У пункті 8.1. договору сторони зазначили, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024. Якщо за 10 днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін не заявить про його припинення, він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому кожна Сторона має право розірвати Договір, попередивши про це іншу Сторону не менше як за один місяць.
27.02.2026 між адвокатом та клієнтом було підписано акт приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 05.09.2022, відповідно до якого даний акт визначає розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, а саме:
- написання Позовної заяви (подається до Господарського суду Івано-Франківської області, позивач - Клієнт, відповідач - ФГ "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ") про стягнення заборгованості (у т.ч. ознайомлення з документами, що стосуються предмету спору і долучаються до Позову, аналіз законодавства, аналіз судової практики, розрахунок заборгованості, пені, процентів, підготовка клопотання про витребування доказів) – (ціна за 1 годину – 1 800, 00 гривень) витрачено 4 години, вартість 7 200, 00 гривень;
- написання Відповіді на відзив (у т.ч. ознайомлення з Відзивом відповідача, аналіз судової практики – (ціна за 1 годину – 1 800, 00 гривень) витрачено 1 година, вартість 1 800, 00 гривень;
- участь в судових засіданнях по справі – (ціна за 1 годину – 1 800, 00 гривень) витрачено 30 хвилин, вартість 900, 00 гривень;
Загальна ціна наданих послуг 9 900, 00 гривень.
Як зазначала Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку із цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21.
З огляду на вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та враховуючи те, що категорія даного спору не відноситься до складної, сам спір є типовим, а також враховуючи ціну позову, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково в розмірі 6 000, 00 гривень, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також те, що саме такий розмір витрат є співмірним з виконаною адвокатом правничою послугою.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП", адвоката Йосипишина Р. В. (вх. № 3894/26 від 04.03.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 909/1409/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "ТЕРРА-ЛІДЛЕНТ" (село Завалля, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78364; ідентифікаційний код: 44216605) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН ФОРС ГРУП" (вул. Здановської Юлії, буд. 71 Г, м. Київ, 03189; ідентифікаційний код: 43516421) – 6 000, 00 гривень (шість тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 3 900, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

5. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

7. Повний текст додаткового рішення складено - 20.03.2026.

Суддя В. В. Михайлишин