Справа № 487/2064/25
Провадження № 2/191/924/25 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Твердохліб А.В., за участі секретаря судового засідання Яришевої Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром-Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
30.04.2025 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за підсудністю, на підставі ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.04.2025 року, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1335215 року від 22.04.2021 року у сумі 13381 грн 60 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
22.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1335215 року (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строк позики – 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 
Позикодавець на виконання умов Договору позики №1335215 від 22.04.2021 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. 
26.10.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1335215 від 22.04.2021 року. 
03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р., за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1335215 від 22.04.2021 року.
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13393 грн 60 коп., з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9393 грн 60 коп. - сума заборгованості за відсотками. 
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №1335215 від 22.04.2021 року на підставі договору факторингу, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 01.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача Ґедзь О.В. не з`явилася, але в позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 
Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Крім того, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За вимогами ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом №2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17 зроблено висновок про те, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Судом установлено, що 22.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1335215 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строк позики – 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 
Відповідно до довідки №КД-000016966/ТНПП від 10.032025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперес» підтвердила завершення платіжної операції відповідно до умов договору на переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 коштів у сумі 4000,00 грн. 
26.10.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (фактор) уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитним договорами.
Згідно з п. 5.1. Договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2. цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з Портфелем Заборгованості.
Пунктами 6.2.-6.4. договору факторингу №2610 від 19.11.2021 року визначено, що ціна продажу за цим договором становить 7841694 грн 32 коп. Ціну продажу, що вказана в п.6.2. цього Договору Фактор сплачує на користь Клієнта в наступному в строк до 26.10.2022 року включно. Днем сплати Фактором Клієнту Ціни Продажу вважається день перерахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_2 відкритий АТ «Універсал Банк», Код ЄДРПОУ отримувача 39861924, в розмірі та порядку встановленому п. 6.2. цього Договору. При цьому, всі наслідки ненадходження грошових коштів на рахунок Клієнта несе Фактор.
03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитним договорами.
Відповідно до п.5.1. договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2. цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу б цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з Портфелем Заборгованості.
Відповідно до п.6.2.-6.5. договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ціна Продажу за цим договором становить 22 573 367,99 грн. (Двадцять два мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі триста шістдесят сім гривень 99 копійок). Ціну продажу, що вказана в п.6.2. цього Договору Фактор сплачує на користь Клієнта в наступному в строк до 01.07.2023 року включно. Днем сплати Фактором Клієнту Ціни Продажу вважається день перерахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_3 відкритий АТ «ОТП Банк», Код ЄДРПОУ отримувача 35017877, в розмірі та порядку встановленому п. 6.2. цього Договору. При цьому, всі наслідки ненадходження грошових коштів на рахунок Клієнта несе Фактор. За сплачені Фактором грошові кошти у вигляді Ціни Продажу, Клієнт сплачує Фактору плату в розмірі 100,00 (сто гривень, 00 коп.) грн. без ПДВ, шляхом перерахування протягом 3 (трьох) банківських днів з дати проведення Фактором оплати в повному обсязі суми, передбаченої п.6.3. даного Договору, коштів на поточний рахунок № НОМЕР_4 відкритий у АТ «КБ «ОТП Банк», код банку 300528, Код ЄДРПОУ отримувача 43311346.
Разом з тим, ТОВ «Фінпром Маркет» не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №2610 від 26.10.2021 року та договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, тому суд вважає, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №1335215 від 22.04.2021 року від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Фінпром Маркет».
Як вбачається з Реєстру прав вимоги №2 від 26.10.2021 року, до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №№1335215 від 22.04.2021 року у розмірі 13393 грн 60 коп., з яких 4000,00 грн - заборгованість по основному боргу; 9381 грн 60 коп - заборгованість по відсотках (а.с.61).
Однак, наявний у матеріалах справи реєстр прав вимоги, сам по собі не свідчить про набуття позивачем, черговим правонаступником кредитора, прав кредитора по відношенню до позичальника, оскільки належними доказами, крім реєстру, є докази на підтвердження оплати за договором факторингу.
Наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 – грудень 2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК управління активами» за договором №2610 від 26.10.2021 року суд вважає неналежним доказом щодо підтвердження оплати за договором факторингу, оскільки, він складений самими сторонами договору факторингу. Жодної платіжної інструкції чи іншого платіжного документу до матеріалів справи не долучено.
Зокрема, акт звіряння взаємних розрахунків доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату. Правильність (достовірність) показників дебіторської чи кредиторської заборгованості цим актом не підтверджується. Тому він не являється доказом про визнання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.
У постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження тієї обставини, що первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за договором позики №1335215 від 22.04.2021 року на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами", а тому відсутні підстави вважати, що позивач ТОВ «Фінпром Маркет», як черговий правонаступник кредитора, набув прав вимоги за вищевказаним договором позики. 
У даному випадку ТОВ «Фінпром Маркет» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за договором позики, укладеним 22.04.2021 року між ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики не підлягають задоволенню, і згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.509, 526, 549, 610, 611, 626, 629, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром-Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Суддя	  	А.  В.  Твердохліб