Справа № 420/31339/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 висновку, складеному за результатами службового розслідування, та довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої у 10.11.2022 р., оформленої згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 р. "Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України";
- зобов`язати військову частині НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 висновок, складений за результатами службового розслідування, та довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої у 10.11.2022 р., оформленої згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 р. "Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . 10.11.2022 р. під час виконання бойових завдань позивач на автомобілі разом з побратимами підірвались на протитанковій міні, внаслідок чого позивач отримав контузію, однак не зміг своєчасно звернутись до лікаря. Дана травма в подальшому призвела до погіршення стану здоров`я позивача, у зв`язку з чим його визнано непридатним до служби в підрозділах морської піхоти. Однак, через відсутність довідки про обставини контузії, хворобу пов`язали з проходженням військової служби, а не з захистом Батьківщини. Вказує, що неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив провести службове розслідування та надати довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої у 10.11.2022 р. Однак відповідач відмовив, вказуючи, що контузія є бойовою втратою і обліку як нещасний випадок не підлягає. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 19.09.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
07.10.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідно до абз.3 ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Абзацом 5 ст.260 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, встановлено, що у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Отже, чинним законодавством України не передбачено проведення службового розслідування з підстав зазначених позивачем, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації в період з 01.03.2022 р. по 14.07.2023 р.
Як вбачається із нотаріально засвідчених звернень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до командира в/ч НОМЕР_1 , 10.11.2022 р. під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рухались автомобілем поблизу населеного пункту Зелений Гай Миколаївської області. Рухаючись по ґрунтовій дорозі здійснили наїзд на протитанкову міну, від чого ОСОБА_2 отримав осколкові поранення, та був евакуйований до шпиталю. Матрос ОСОБА_1 та матрос ОСОБА_3 отримали контузії та були залишені на охороні підірваного транспорту.
Згідно довідки від 01.05.2023 р. № 2765, виданої в/ч НОМЕР_2 , позивачу 01.03.2023 р. проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_2 , яким діагностовано гіпертонічну хворобу І стадії, вертеброгенну люмбалгія без радикулопатії, що пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 39в,64г,23г графи ІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби у Морській піхоті, придатним до військової служби.
Відповідно до довідки від 24.01.2024 р. № 597 виданої в/ч НОМЕР_3 , позивачу 24.01.2024 р. проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_3 , яким діагностовано: гіпертонічна хвороба II (друга) стадія, ступінь 2, РКВУ-2. СН-0. Хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт з ураженням L5-S1 корінців двобічно. Поширений остеохондроз усіх відділів хребта, грижі МХД L5-S1 дисків із больовим синдромом із помірним порушенням функції. Астено-соматичного невротичний синдром ситуаційно обумовлений на фоні захворювання з явищами емоційної нестійкості, легко виражений. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 39-в, 23-6, 64-6, 14-в, 45-г графи ІІ Розкладу хвороб - ТДВ графи позивача визнано обмежено придатним до військової служби; "Особи, визнані обмежено придатними до військової служби,- непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах". 
08.08.2023 р. та 03.12.2023 р. позивач звертався до відповідача із заявами, в яких просив надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). 
05.03.2025 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести службове розслідування за фактом отримання ним контузії та надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). 
05.03.2025 р. позивач подав скаргу до Міністерства оборони України, в якій просив зобов`язати командування в/ч НОМЕР_4 розглянути заяву від 08.08.2023 р. провести службове розслідування по факту отримання мною контузії та надати мені довідку про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗС України, затвердженої наказом МОУ від 14.08.2008 р. №402.
Листом від 12.04.2025 р. № 182/2/877 відповідач за результатами розгляду заяви від 05.03.2025 р. повідомив позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено проведення службового розслідування з підстав зазначених позивачем.
Листом від 12.04.2025 р. № 182/2/876 відповідач за результатами розгляду скарги до МО України від 05.03.2025 р. повідомив позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено проведення службового розслідування з підстав зазначених позивачем. Вказано, що у разі незгоди із постановою ВЛК, то згідно норм чинного законодавства України, позивач має право оскаржити відповідну постанову. Також, стосовно розгляду заяви від 08.08.2023 р. зазначив, що військова частина НОМЕР_1 надала відповідну відповідь листом від 29.08.2023р. № 1112/2153 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ). 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону № 2232-ХІІ).
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону № 2232-ХІІ).
Судом встановлено, що позивач у період з 01.03.2022 р. по 14.07.2023 р. проходив військову службу по мобілізації, перебуваючи при цьому в особовому складі військової частини НОМЕР_1 . Сторонами не заперечується, що 10.11.2022 р., автомобіль, в якому позивач виконував бойове завдання, підірвався на протитанковій міні. У зв`язку з цим ОСОБА_1 отримав контузію, а стан його здоров`я погіршився. За даним фактом службове розслідування не проводилось, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивачу не видавалась. 
Позивач вважає таку бездіяльність протиправною. В свою чергу відповідач зазначає, що службове розслідування за фактом контузій не проводиться, а відтак й підстави для видачі довідки відсутні.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі регламентовано Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608 (далі - Порядок № 608).
Абзацом 4 п.2 розділу І Порядку № 608 визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно п.1-2 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Поряд із цим, у п.1 розділу І Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 р. № 1667/37289 (далі -Інструкція), яку прийнято на зміну наказу Міністра оборони України від 06.02.2001 р. № 36 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", зазначено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.
Пунктом 3 розділу І Інструкції встановлено, що ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
За приписами п.1, 2 розділу ІІ Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).
Причинами гострих професійних отруєнь є шкідливі речовини гостроспрямованої дії.
Про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:
терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я;
негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;
зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Відповідно до ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 р. № 548-XIV (далі - Статут). на стаціонарне лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються в порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я за висновком лікаря військової частини, а для надання допомоги у разі виникнення невідкладного стану за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. За необхідності, з огляду на стан здоров`я військовослужбовця, хворі доставляються до лікувальних закладів у супроводі медичного працівника (фельдшера, санітарного інструктора тощо).
У разі направлення на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі номер електронного направлення (а в разі відсутності технічної можливості виписування направлень в електронній формі - направлення в паперовій формі), медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо захворювання, травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинені діями противника, в тому числі під час перебування в полоні, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів з дня отримання військовослужбовцем первинного облікового медичного документа, затвердженого Міністерством оборони України, а за його відсутності - довідки про перебування в закладі охорони здоров`я, та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я, в якому військовослужбовець перебуває на стаціонарному лікуванні, або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інформація про направлення на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я та перебування військовослужбовця на лікуванні та/або реабілітації у сфері охорони здоров`я поза розташуванням військової частини може оброблятися з використанням державних інформаційних ресурсів у сфері охорони здоров`я у порядку, визначеному законодавством, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.18 розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за № 1109/15800.
Проаналізувавши наведені приписи, суд виходить з того, що інститут службового розслідування у Збройних Силах України є чітко регламентованою процедурою, спрямованою на встановлення обставин, які мають ознаки правопорушення або нещасного випадку. 
Системний аналіз Порядку № 608 та Інструкції № 332 дозволяє виокремити вичерпний перелік підстав для призначення такого розслідування: встановлення вини військовослужбовця у невиконанні обов`язків, порушенні статутного порядку або вчиненні дій, що завдали шкоди державі; з`ясування причин втрати майна, зброї чи боєприпасів; розслідування нещасних випадків (травм, отруєнь), що сталися під час служби, але не пов`язані безпосередньо з вогневим чи іншим впливом противника. Ключовою метою службового розслідування за Порядком № 608 є саме уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та встановлення ступеня вини конкретних осіб.
Водночас, чинне законодавство встановлює особливий правовий режим для випадків, пов`язаних із безпосереднім виконанням бойових завдань та вогневим впливом ворога. Так, згідно п.3 розділу І Інструкції № 332 поранення, контузії та травми, отримані внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій, визначаються як бойові людські втрати. Щодо таких випадків встановлено імперативну норму: вони обліку як нещасні випадки не підлягають, а отже, процедура розслідування нещасного випадку до них не застосовується. Дана позиція корелюється з приписами абз.5 ст.260 Статуту, за якими у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин її отримання не проводиться.
Суд наголошує на логічній послідовності цих норм: факт підриву на ворожій міні під час виконання бойового завдання є об`єктивною обставиною війни, що не містить складу дисциплінарного чи іншого правопорушення з боку військовослужбовця, а отже, не потребує проведення розслідування для встановлення вини чи умов правопорушення в розумінні Порядку № 608.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач пов`язує отримання контузії з обставинами наїзду автомобіля на протитанкову міну 10.11.2022 р. під час виконання бойового завдання. Вказана подія за своєю сутністю є випадком бойового ураження. Таким чином, вимога позивача про проведення службового розслідування та надання висновку за його результатами прямо суперечить положенням ст.260 Статуту, оскільки законодавством не передбачено проведення такого розслідування за вказаних обставин.
Також суд зауважує, що в абз.5 ст.260 Статуту вказано, що довідка про обставини травми (поранення, контузію, каліцтво) при бойовому ураженні складається не на підставі розслідування, а на підставі первинного облікового медичного документа. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач безпосередньо після події 10.11.2022 р. до медичних закладів не звертався, факт отримання контузії у день події медично не зафіксував. У зв`язку відсутністю первинної медичної документації про отримання травми саме 10.11.2022 р., у відповідача не виникло правового обов`язку щодо складання запитуваної довідки у порядку, передбаченому для бойових втрат.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки проведення службового розслідування у випадках бойових уражень не передбачено законодавством, а матеріали адміністративної справи не містять первинних облікових медичних документів на підтвердження отримання позивачем травми 10.11.2022 р. внаслідок дії противника, відповідач, не надавши ОСОБА_1 висновку, складеному за результатами службового розслідування, та довідки про обставини травми, діяв правомірно та порушення прав позивача не допустив. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко