справа № 208/5621/25
провадження № 2/208/770/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Агеєвої В.Г.,
позивача - ОСОБА_1 , 
представника позивача - адвоката Єрмолаєвої Я.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 208/5621/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівоборежної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Єрмолаєва Я.І., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до Заводського районного суду міста Кам`яського позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівоборежної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначила, щоІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_4 була подругою позивача, після її смерті стало питання щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , батько якої з 2017 року не жив з померлою та її донькою та не цікавився життям дитини.
На момент смерті ОСОБА_4 вони з колишнім чоловіком, який є відповідачем по справі, вже тривалий час перебували у розлученні, зокрема шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, прийнятого 01 липня 2019 року у справі № 202/7488/18. Під час спільного сімейного життя із померлою ОСОБА_4 , відповідач не опікувався родиною взагалі, уникав будь-яких обов`язків, зловживав алкогольними напоями, постійно вчиняв в родині сварки та проводив час на власний розсуд, без урахування інтересів родини та відповідно доньки ОСОБА_5 . Слід зазначити, що ані під час спільного проживання родини ОСОБА_6 , ані після розірвання шлюбу, відповідач не займався вихованням та забезпеченням потреб своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , не піклувався про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач взагалі не цікавився життям своєї малолітньої дитини та не спілкувався з нею, жодної участі в утриманні дитини не брав, в тому числі харчуванні, купівлі одягу, іграшок, шкільного приладдя, інших необхідних речей, медичного догляду, лікуванні дитини, навчанні, організації відпочинку, тощо.
Після смерті колишньої дружини, ОСОБА_2 не виявив бажання взяти до себе малолітню дитину ОСОБА_7 , яка залишилась без матері, дитину забрала до себе її хрещена мати ОСОБА_8 , а в подальшому дитину забрала позивач до себе.
Необхідно зазначити, що окрім ОСОБА_3 , від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають ще одну доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на теперішній час є повнолітньою та проживає у місті Київ. При цьому, після смерті матері ОСОБА_4 її старша донька ОСОБА_9 не виявила бажання взяти до себе свою малолітню сестру ОСОБА_3 . 
На теперішній час ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та її чоловіком ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології №1 КНП «МКЛ №6» ДМР, з діагнозом: закритий багатоуламковий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. При цьому, наміру взяти на себе відповідальність за малолітню ОСОБА_5 та виконувати свої батьківські обов`язки відповідач не має, відкрито заявляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не має постійного місця проживання, не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя.
Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_3 та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. 
Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача, порушує права та інтереси його доньки, принижує її гідність, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору.
У зв`язку з наведеними вище обставинами, з огляду на те, що дитина залишилась без батьківського піклування, позивачем та її чоловіком ОСОБА_10 було прийнято рішення забрати ОСОБА_3 до своєї родини.
Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, у власності має домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Необхідно додати, що у житловому будинку, є три житлові кімнати та все необхідне для комфортного життя дитини. Для утримання ОСОБА_3 та забезпечення їй гідного рівня життя, позивач має постійний дохід, який отримує від провадження господарської діяльності, зокрема зареєстрована як фізична особа-підприємець.
23 квітня 2025 року уповноваженими представниками управління-служби у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов, за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, Наказом управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 28.04.2025 року №14 «Про тимчасове влаштування дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » вирішено: Влаштувати дитину, залишену без батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання та виховання в сім`ю знайомої батьків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Протоком автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 05.05.2025 року, цивільну справу №208/5621/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.
Згідно відповіді №1354373 від 06.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру - за вказаними параметрами особу ОСОБА_2 не знайдено.
З метою встановлення можливого місця реєстрації відповідача по справі, ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо відповідача ОСОБА_2 .
Так, 08.05.2025 року, 09.06.2025 року на адресу Міністерства соціальної політики України направлялася ухвала суду від 08.05.2025 року для виконання.
Станом на 11.06.2025 року до суду відповідь від Міністерства соціальної політики України не надходила.
Відповідно до даних позовної заяви, останнє відоме місцем реєстрації відповідача зазначено: АДРЕСА_2 . Проте, з реєстрації знятий.
Ухвалою суду від 11.06.2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
18.06.2025 року від адвоката Єрмолаєвої Я.І., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла заява, у якій просить викликати та допитати свідків.
20.06.2025 року адвокат Єрмолаєва Я.І. подала до суду клопотання про долучення доказів.
24.06.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову. Зазначив, що з матір`ю дитини давно припинені шлюбні відносини, з малолітньою дитиною не спілкувався, жодних батьківських почуттів до дитини не має, її невіть не знає. Можливості та бажання забрати дитину до себе, піклуватись про неї та забезпечувати не має. Відсутнє житло та робота, немає постійного доходу, при цьому знаходиться в лікарні.Визнає позовні вимоги.
16.07.2025 року адвокат Єрмолаєва Я.І. подала до суду клопотання про долучення доказів.
Ухвалою суду від 17.07.2025 року витребувано від Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради висновок щодо доцільність/не доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
11.09.2025 року адвокат Єрмолаєва Я.І. подала до суду клопотання про долучення доказів.
27.10.2025 року від Органу опіки та піклування Лівоборежної адміністрації Дніпропровської міської ради надійшов Висновок Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпропетровської міської ради.
Ухвалою суду від 28.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
12.01.2026 року адвокат Єрмолаєва Я.І. подала до суду клопотання про долучення доказів.
24.02.2026 року у судовому засідання адвокат Єрмолаєва Я.І. просила задовольнити позовні вимоги, зазначила, що відповідач не зацікавлений у вихованні дитини, є всі підстави для позбавлення батьківських прав.
24.02.2026 року у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.
24.02.2026 року у судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
24.02.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що 3ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_3 , про що 05 серпня 2014 року складено відповідний актовий запис №888, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 06 серпня 2014 року. Батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 .
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01.07.2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про що складено відповідний актовий запис №1065, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Наказом Лівобережної адміністрації управління - Служба у справах дітей Дніпровської міської ради від 28.04.2025 року, влаштовано дитину, залишену без батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання та виховання у сім`ю знайомої батьків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
08.04.2020 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південнно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 68.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 07.09.2015 року №43421788, ОСОБА_1 належить на праві власності частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Комунального закладу освіти «Спеціальна школа «ШАНС» ДОР» від 16.06.2025 року № 87, ОСОБА_3 дійсно навчається в комунальному закладі освіти «Спеціальан школа «ШАНС» ДОР» і не знаходиться на повному державному забезпеченні.
Відповідно до інформації про родину ОСОБА_3 , наданої Комунальним закладом освіти «Спеціальна школа «ШАНС» ДОР», ОСОБА_5 мешкала в квартирі з мамою та бабусею. Тато з родиною не проживав і не приймав ніякої участі у вихованні доньки, до школи ніколи не з`являвся. ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_5 померла мати, після чого тимчасову опіку над дитиною взяла хрещена мати ОСОБА_1 , зараз дівчинка мешкає з нею з дозволу Служби у справах дітей. Пані ОСОБА_11 попіклувалась про те, щоб у дитини були всі необхідні шкільні речі та одяг. Вона приділяє достатньо уваги вихованню ОСОБА_5 , цікавиться її навчанням та психологічним станом, підтримує постійний зв`язок з класним керівником та вихователем.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3 , наданої Комунальним закладом освіти «Спеціальна школа «ШАНС» ДОР», дівчинка була прийнята до школи 2-го вересня 2024 року з психолого-педагогічним висновком: особливості пізнавальних процесів та пізнавальної діяльності відповідають легкій розумовій відсталості.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.05.2019 року, з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам про стягення їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 встановлено, що у період з 07.02.2020 року по 31.08.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 228028,99 грн.
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2025 року, винесеної старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновою Н.В. 
Відповідно до Наказу Лівобережної адміністрації управління - Служби у справах дітей Дніпровської міської ради від 30.06.2025 року №20, влаштовано дитину, залишену без батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання та виховання в сім`ю знайомих батьків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 з 29.06.2025 року на шість місяців.
17.07.2025 року у підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Зазначивши, що не бажає спілкуватися з дитиною - ОСОБА_5 , оскільки не вважає її своєю донькою, всі наслідки розуміє. В подальшому не бажає приймати участь у судових засіданнях.
Також, відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нтарільного округу Прокоф`євою О.В. від 25.09.2025 року, зареєстровано в реєстрі за №628, ОСОБА_2 відмовляється від своїх батьківських прав та обов`язів відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і не заперечує проти встановлення опіки над дитиною та її удочеріння будь-якм громадянином України та присвоєння їй прізвища удочерителя та по батькові по його імені.
Відповідно до висновку Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 .
Відповідно до Наказу Лівобережної адміністрації управління - Служби у справах дітей Дніпровської міської ради від 29.12.2025 року № 38, влаштовано дитину, залишену без батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на тимчасове проживання та виховання в сім`ю знайомих батьків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 на період розгляду справи про позбавлення батьківських прав у суді, але не довше ніж на один місяць після набрання законної сили рішення суду, з 30.12.2025 року.
Відповідно до Довідки № 275/2025 за програмою підготовки кандидатів у прийомі батьків, батьки-вихователі, опікуни/піклувальники, усиновлювачі, ОСОБА_1 , пройшла курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у період 06-11 жовтня 2025 року.
01.12.2025 року у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що він є хрещеним батьком ОСОБА_5 , позивачка є його давньою знайомою, знайомі більше 10 років. Після смерті матері ОСОБА_5 забрав дитину до себе з будинку, де вона проживала з мамою та бабусею. Потім позивачка виявила бажання всиновити ОСОБА_5 , віддали дитину до її родини. Батька ОСОБА_5 ніколи не бачив тверезим, він не працював, не жив з дитиною, зловживав наркотичними засобами.
01.12.2025 року у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що позивачка є її подругою. Мати дитини вела аморальний спосіб життя, після смерті матері, ОСОБА_5 забрала до своєї сім`ї. Позивач знала дитину, її матір, вони товаришували. Дівчинка не відвідувала навчальний заклад, коли проживала з матір`ю. Наразі ОСОБА_5 ходить до школи, до спортивної секції, займається з репетиторами. Батька дитини знає давно, він не працював, наявна судимість, вживав наркотичні засоби. Батьківські обов`язки не виконував та казав, що це не його дитина, фінансово не допомагав. Старша сестра сказала, що не зможе доглядати за молодшою сестрою. Матір ОСОБА_5 останні 5 років зловживала алкогольними напоями, наркотиками. Склалось враження, що ОСОБА_5 боїться свого батька. ОСОБА_5 на позивачку не скаржиться, дитина дуже задоволена. 
12.01.2026 року у судовому засіданні під час спілкування з дитиною у присутності психолога щодо з`сування її думки, ОСОБА_5 розповіла, що батька бачити не хоче, жити з ним не хоче. Ій добре з позивачкої та її чоловіком, хоче мешкати разом з ними в їх родині. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (стаття 153, частини перша-третя статті 157 СК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Суд враховує те, що подані позивачем документи, підтверджують те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує.
В матеріалах справи наявні підтвердження щодо заборгованості ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості по аліментам.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні сам зазначив, що з малолітньою дитиною не спілкувався, жодних батьківських почуттів до дитини не має, її навіть не знає. Можливості та бажання забрати дитину до себе, піклуватись про неї та забезпечувати не має. Відсутнє житло та робота, немає постійного доходу, при цьому знаходиться в лікарні. Визнає позовні вимоги.
Також матеріали справи містять заяву, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нтарільного округу Прокоф`євою О.В. від 25.09.2025 року, зареєстровано в реєстрі за №628, де ОСОБА_2 відмовляється від своїх батьківських прав та обов`язів відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і не заперечує проти встановлення опіки над дитиною та її удочеріння удь-якм громадянином України та присвоєння їй прізвища удочерите ля та по батькові по його імені.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.
Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Враховуючи те, що в разі ухвалення судом рішення про позбавлення батьківських прав суд зобов`язаний вирішити питання про стягнення аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, щомісячно, починаючи з 05.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання.
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. за одну позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав. Дана сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок 1211,20 грн. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 200, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі. 
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, який має паспорт запис № НОМЕР_4 , документ № НОМЕР_5 , орган, що видав 1217, уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно:
- малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 888 від 05 серпня 2014 року складений Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на дитину  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 05 травня 2025 року до досягнення дітою повноліття, на рахунок, який буде відкрито на ім`я дитини ОСОБА_3 .
В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок - у відшкодування витрат з оплати судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави по 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок з кожного - у відшкодування витрат з оплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.  
Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Третя особа - Орган опіки та піклування Лівоборежної адміністрації Дніпровської міської ради, юридична адреса: область Дніпропетровська, місто Дніпро, вулиця 20-річчя Перемоги, будинок № 51, код ЄДРПОУ 44378972.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 02.03.2026 року о 17:00 год.

Суддя  В.Г.Гречана