Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

22 квітня 2026 року
Справа № 420/5406/26
Провадження № 2-а/521/102/26
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі: 
головуючого – судді Гуревського В.К.
за секретаря – Турава Н.М.,
Позивач – ОСОБА_1 
Відповідач – 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №R328247 від 14 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № R328247 від 14 лютого 2026 рокуначальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 , у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, посилаючись на таке.
Позивач не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КупАП, і на підставі правових приписів ст. 77 КАСУ, вважає, що саме Відповідач повинен надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази.
Позивач проходив військово-лікарську комісію, перебував на додатковому медичному обстеженні; з`являвся до ТЦК у визначені дати, не мав наміру ухилятись від виконання обов`язків. При цьому позивач не отримував жодної повістки про виклик до ТЦК та СП, а отже не був належним чином повідомлений про необхідність з`явитись у визначений час та місце. Фактичне вручення повістки Позивачу не здійснювалось: повістка не вручалась особисто під підпис, не надсилалася рекомендованим поштовим відправленням, відсутні будь-які належні та допустимі докази її отримання позивачем.
Постанова має невідповідності, постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, задеклароване/зареєстроване місце проживання якого розбігається із постановою. Задеклароване/зареєстроване місце проживання у протоколі №354: АДРЕСА_1 , в той час як задеклароване/зареєстроване місце проживання у постанові № R328247: АДРЕСА_2 . 
Все вищевказане стало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року матеріали справи №420/5406/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови передано на розгляд Хаджибейського районного суду міста Одеси.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2026 року, справу розподілено судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Гуревському В.К.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Гуревського В.К. від 20 березня 2026 року прийнято адміністративну справу № 420/5406/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №R328247 від 14 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення до свого провадження. Відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №R328247 від 14 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 26 березня 2026 року надав до суду відзив, в якому просив відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке.
Згідно з відомостями, наявними в інформаційно-комунікаційній системі «Оберіг», ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та є таким, що підлягає призову на військову службу. Відповідно до даних Реєстру, у зв`язку з неявкою позивача за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_5 та невиконанням обов`язку щодо уточнення облікових даних, передбаченого ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_5 21 червня 2025 року, 10 жовтня 2025 року та 20 січня 2026 року направлялися відповідні подання до органів Національної поліції України про розшук та доставлення позивача. Розшук, ініційований 10.10.2025, було припинено у зв`язку з самостійною явкою особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 30 січня 2026 року позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де встановлено факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого порушенням правил військового обліку (неявка за повісткою). За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення № 354. За результатами розгляду матеріалів справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17000,0 гривень.
Таким чином, на думку представника відповідача, складення протоколу та винесення постанови здійснено уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства та на підставі встановлених фактичних обставин.
Позивач  ОСОБА_1 06 квітня 2026 року подав до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, посилаючись на таке.
Відповідач не надав жодного доказу належного вручення позивачу повістки, що є обов`язковою умовою для виникнення обов`язку з`явитись до ТЦК та СП. У відзиві містяться взаємовиключні твердження щодо поведінки позивача, а саме одночасно зазначається, що позивач не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 та що він самостійно з`являвся, що свідчить про відсутність достовірної та узгодженої позиції відповідача. Позивач діяв добросовісно, що підтверджується його неодноразовою добровільною явкою до ТЦК та СП та проходженням медичних обстежень. Крім того, у постанові зазначено адресу, яка не відповідає місцю проживання позивача, що свідчить про неналежне оформлення матеріалів справи та порушення права на захист.
Позивач  ОСОБА_1 у позові просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності.
Справа розглянута за відсутності учасників справи.
Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення, суд встановив таке.
Судом встановлено, що Позивач перебуває на військовому обліку та підлягає призову на військову службу.
20 січня 2026 року позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він проходив військово-лікарську комісію та був направлений на додаткове медичне обстеження, яке фактично розпочав.
30 січня 2026 року позивача повторно доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де складено протокол про адміністративне правопорушення № 354 та вручено повістку про явку на 02 лютого 2026 року.
02 лютого 2026 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого строк явки було продовжено до 17 лютого 2026 року у зв`язку із проходженням медичного обстеження.
17 лютого 2026 року позивач прибув до ТЦК для проходження військово-лікарської комісії, однак комісія фактично не працювала у зв`язку із відсутністю лікарів, факт прибуття належним чином зафіксований не був, натомість позивачу вручено постанову про накладення адміністративного стягнення.
18 лютого 2026 року позивач повторно прибув до ТЦК, всі медичні документи було прийнято та строк проходження військово-лікарської комісії продовжено до 06 березня 2026 року.
Водночас, відповідачем не надано належних та допустимих доказів отримання позивачем повісток до моменту складання протоколу, тобто до 30 січня 2026 року, зокрема відсутні докази особистого вручення під підпис або належного направлення поштовим зв`язком.
Повістки про виклик під особистий підпис вручались вже після складання протоколу та постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення правил військового обліку в особливий період, у тому числі за неявку за викликом без поважних причин.
Разом з тим, обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за неявку є належне повідомлення такої особи про виклик до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки та місце, зазначені в повістках або інших документах. При цьому такий обов`язок виникає лише за умови належного вручення відповідного виклику.
Відповідно до п. 16 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05 березня 2009 року (із змінами), повістка або, у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто».
Суд також враховує, що позивач фактично з`являвся до ТЦК та СП, проходив військово-лікарську комісію та не ухилявся від виконання обов`язків, що свідчить про відсутність умислу на порушення правил військового обліку.
Крім того, матеріали справи містять розбіжності щодо місця проживання позивача, оскільки постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, задеклароване/зареєстроване місце проживання у якому не відповідає даним, зазначеним у постанові. Так, у протоколі № 354 зазначено адресу: АДРЕСА_1 , тоді як у постанові № R328247 - АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт повідомлення позивача про необхідність явки за повісткою. За відсутності доказів належного повідомлення відсутній суб`єктивний елемент правопорушення - вина особи.
Згідно з принципом презумпції невинуватості усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача; оскаржити постанову по справі.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини справи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи порушення порядку повідомлення, постанова підлягає скасуванню як така, що винесена без належного інформування особи та з порушенням її права на захист.
На підставі всебічного дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова № R328247 від 14 лютого 2026 року скасуванню як така, що винесена з істотними порушеннями норм процесуального законодавства, зокрема у зв`язку з недотриманням вимог КУпАП щодо порядку виклику особи, доведення постанови до її відома, а також строків накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 293 КУпАП, ст. 5, 8, 9, 72–74, 77, 90, 241–246, 250, 255, 286 КАС України, Суд,-
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № R328247 від 14 лютого 2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_6  про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення – закрити. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строк визначений ст. 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після його апеляційного перегляду.

Головуючий:      В.К. Гуревський