ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/789/25  Номер провадження 22-ц/814/603/26	Головуючий у 1-й інстанції Михайлюк О. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л., 
розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (в подальшому ТОВ «ФК «ЄАБП») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 05912-05/2024 від 04.05.2024 в розмірі 26400 грн. з яких 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14400 грн. – за процентами, 4000 грн. штрафні санкції та судові витрати.
Вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05912-05/2024, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 8000 грн., строком на 120 днів, з денною процентною ставкою 1,5% та зарахуванням кредитних коштів на картку позичальника № НОМЕР_1 .
19.09.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАБП» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до якого первинний кредитор передав право вимоги, а позивач прийняв за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких є і позичальник ОСОБА_1 .
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка була обрахована первинним кредитором, в межах строку дії договору в сумі 26400 грн. та не була сплачена в позасудовому порядку позичальником новому кредитору.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 05912-05/2024 в розмірі 22400 грн., з яких 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14400 грн. сума заборгованості за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 2569,26 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про наявність між сторонами кредитних правовідносин, укладання в електронному вигляді кредитного договору, перехід прав вимоги до нового кредитора, неналежне виконання позичальником умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув відповідно до наданих розрахунків. Також суд встановив безпідставність вимог в частині стягнення штрафних санкцій, оскільки на період дії воєнного стану позичальник звільняється від сплати на користь кредитодавця штрафу, пені за прострочення зобов`язання.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Вказує, що відсоткова ставка за користування кредитом становить 547,5%, що є непомірним тягарем для споживача та значно перевищує заборгованість за тілом кредиту.
Вважає нікчемним укладений договір факторингу, оскільки він не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.
Звертає увагу на недоведеність належними доказами зарахування кредитних коштів на банківську картку.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині відмови в стягненні штрафних санкцій позивачем не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 04.05.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05912-05/2024, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 8000 грн., строком на 120 днів, шляхом зарахуванням їх на картку № НОМЕР_1 .
Умовами договору сторони визначили, що денна процентна ставка становить 1,5%.
Кредитний договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту були підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису W3250.
19.09.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАБП» укладено договір факторингу №19092024, у відповідності до якого первинний кредитор передав право вимоги, а позивач прийняв за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, серед яких є і позичальник ОСОБА_1 під номером 8802.
Згідно розрахунку заборгованості, остання обрахована первісним кредитором та становить 26400 грн. з яких: 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14400 грн. – за процентами, 4000 грн. штрафні санкції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку про їх доведеність в часині наявності заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Між тим відмовив в стягненні штрафних санкцій з посиланням на заборону нарахування таких коштів в період дії воєнного стану.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.
Матеріалами справи доводиться факт укладання між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронному вигляді та підписання його позичальником за допомогою електронного підпису W3250.
Факт укладання кредитного договору апелянтом не заперечується.
Кредитні кошти були перераховані на надану ОСОБА_1 при укладанні кредитного договору банківську картку № НОМЕР_1 .
Також сторони узгодили як в кредитному договорі, так і в паспорті споживчого кредиту денну відсоткову ставку 1,5%.
Згідно наданого розрахунку заборгованості остання було обрахована первісним кредитором в межах строку дії договору в загальній сумі 26400 грн. виходячи з узгодженої сторонами денної відсоткової ставки та перейшла до позивача згідно укладеного договору факторингу.
Погоджуючись з висновком місцевого суду щодо доведеності укладання кредитного договору, стягнутої суми заборгованості по тілу кредиту та відмові в стягненні штрафних санкцій, колегія суддів не може погодитися зі стягнутою сумою заборгованості за процентами, обрахування якої здійснено з порушенням норм м артеріального права. 
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно ч. 5 ст. статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Натомість товариство після внесення змін в законодавстві не внесло відповідні коригування при укладання кредитного договору з ОСОБА_1 та всупереч вищенаведених норм права, нараховувало проценти за користування кредитом протягом всього строку кредитування в розмірі 1,5% в день.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Укладений 04.05.2024 між сторонами кредитний договір, за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому первісний кредитор не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,5% на день, протягом всього строку кредитування з огляду на вимоги зазначеного Закону, дія якого поширюється на спірні правовідносини, а відтак в цій частині договір є нікчемним. 
Суд першої інстанції не звернув на це увагу та дійшов помилкового висновку щодо стягнення заборгованості по відсотках, виходячи з наданого товариством розрахунку 1,5% розміру денної процентної ставки. 
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості.
Матеріалами справи доводиться, що сума кредиту становила 8000 грн., строк дії договору 120 днів. Таким чином заборгованість по відсотках, виходячи з денної процентної ставки в 1% становить 9600 грн. (1% в день – 80 грн.*120 днів=9600 грн.), а отже загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 17600 грн.
Таким чином, до стягнення з боржника, який прострочив виконання зобов`язання, на користь нового кредитора підлягає стягненню 17600 грн. 
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на зміну рішення та часткове задоволення позовних вимог на 66,7 % (з заявлених при подачі позову 26400 грн. задоволено 17600 грн.), у відповідному співвідношенні підлягає стягненню з відповідача на користь товариства і судовий збір сплачений при подачі позову, що становитиме 2019,7 грн. (66,7% від сплаченого судового збору в сумі 3028 грн.).
При подачі апеляційної скарги ставка судового збору складала 4542 грн., тоді як апелянтом фактично було сплачено 1816,80 грн. замість 4542 грн.
Разом з цим, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог на 66,7%, то розмір судового збору, підлягаючий до стягнення з відповідача за апеляційний розгляд становитиме 3028 грн., з яких ним сплачено 1816,80 грн., а відтак з останнього підлягає до стягнення ще 1212,70 грн. як різниця між ставкою судового збору та розміром фактично сплаченого судового збору. 
Інші 33,3 % від ставки судового збору за апеляційний розгляд підлягають до стягнення з ТОВ «ФК «ЄАБП» на користь держави, що становитиме 1514 грн. (4542-3028).
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за основною сумою боргу з 22400 грн. до 17600 грн. та заборгованості за процентами з 14400 до 9600 грн.
Змінити розподіл судового збору та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2019,70 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір 1212,70 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд в розмірі 1514 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б.Бутенко Г.Л. Карпушин