Справа №701/111/26
Номер провадження2/701/210/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
20 лютого 2026 року  Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого – судді - В.Л. Маренюка
за участю секретаря - Н.В. Філіпчак
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом  ОСОБА_1  до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. 
На підставу своїх вимог спирається на те що, з ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області померла його мати ОСОБА_2 , яка за життя залишила заповіт, яким на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своєму синові ОСОБА_3 (братові позивача).
Після смерті матері позивач та його брат прийняли спадщину за законом, про що було подано відповідні заяви до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу № 387 за 2007 рік. 29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі № 387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1054.
Вказаним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син – ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., на ім`я брата позивача ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі № 387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1051.
Вказаним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син – ОСОБА_3 , що мешкає в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Разом з тим, після смерті матері ОСОБА_2 залишилось інше спадкове майно – житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , який розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,44га.
Згідно листа за вих. № 673/02-31 від 26.04.2024 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2024 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3 , який належав матері – ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній матері майно мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, що і змусило позивача звернення до суду з даним позовом.
Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 79 років померла мати позивача ОСОБА_2 , про що 25.05.2007 року складено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.05.2007 року Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області.
За життя мати ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 03.10.2003р. уповноваженою посадовою особою Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаській області за р.№175, яким на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своєму синові ОСОБА_3 (братові позивача).
Після смерті матері позивач та його брат прийняли спадщину за законом, про що було подано відповідні заяви до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу № 387 за 2007 рік, що підтверджується даними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданим Маньківською державною нотаріальною конторою 29.04.2009 року за р.№1054 та р.№1051.
Так, 29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1054.
Вказаним свідоцтвом нотаріусом засвідчено, що спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син – ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Також, 29.04.2009 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., на ім`я брата позивача ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, зареєстроване в реєстрі за № 1051.
Вказаним свідоцтвом нотаріусом посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем частини майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син – ОСОБА_3 , що мешкає в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,4616га, розташованої на території Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Тобто, дане спадкове майно після смерті спадкодавця вже переоформлено на ім`я позивача-спадкоємця та брата у нотаріальному порядку в порядку спадкування за законом.
Разом з цим, після смерті матері ОСОБА_2 залишилось інше спадкове майно – житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , який розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,44га.
Довідкою – витягом з погосподарської книги виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області с. Дзензелівка від 16.05.2024 № 162 інформується, що згідно погосподарської книги №19, об`єкт погосподарського обліку №0597-1, сторінка №7, житловий будинок та земельна ділянка що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 рахується за покійною ОСОБА_2 . Присадибна земельна ділянка загальною площею 0,44га не приватизована.
При цьому, на вказане спадкове майно – житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим в процесі оформлення спадщини виявилось, що у позивача немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно.
Згідно листа за вих. № 673/02-31 від 26.04.2024 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2024 року. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3 , який належав матері – ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній матері майно мотивована тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку.
У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 12.09.2007 року про прийняття спадщини після смерті матері – ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Заїчко В.П., була відкрита спадкова справа №387 за 2007 рік. За даними Спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи виявлено заповіт, посвідчений Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області 03 жовтня 2003 року № 175 від імені ОСОБА_2 на все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на ім`я ОСОБА_3 . 
Також повідомлено, що 22.11.2007 року звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, нотаріусом підтверджено, що спадкоємець-позивач є таким, що прийняв спадщину, є спадкоємцем за законом, також спадщину прийняв брат позивача ОСОБА_3 .
Згідно п.4.12 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно пункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Нотаріусом повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 не було пред`явлено правовстановлюючий документ на житловий будинок, як це вимагає пункт 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який належав матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з роз`ясненням права на звернення до суду.
Разом з цим, за наявними обставинами справи, брат позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років в селі Дзензелівка Уманського району Черкаської області, про що 16.05.2023 року складено відповідний актовий запис № 152, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 24.05.2024 року Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради с. Дзензелівка від 30.01.2026 № 39 інформує, що згідно записів у погосподарських книгах, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та проживав у будинку своєї матері ОСОБА_2 , з 01.04.1999 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_3 .
Довідка виконавчого комітету Маньківської селищної ради с.Дзензелівка від 02.02.2026 № 41, видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років в селі Дзензелівка Уманського району Черкаської області помер гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований та постійно до дня смерті проживав в будинку АДРЕСА_4 . 
На день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_4 з ним разом ніхто не був зареєстрований та не проживав, в тому числі малолітні та неповнолітні діти.
Заповіт від імені ОСОБА_3 Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області та старостою Дзензелівського старостинського округу не посвідчувався. Відомими спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги за законом є доньки покійного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадкоємцем другої черги за законом є брат - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
При цьому, спадкоємці померлого ОСОБА_3 , його доньки – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надали письмові заяви, посвідчені нотаріально, якими повідомляють, що їм відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_3 , спадщину після його смерті вони не приймали і приймати не будуть, за продовженням строку на прийняття спадщини звертатись також не будуть. 
Тобто, у зв`язку із смертю брата ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився ОСОБА_1 , позивач по справі. Відповідно, право на оформлення у спадщину належного спадкодавці-матері житлового будинку, залишилось лише у позивача, який прийняв вказану спадщину.
Таким чином, за сукупності інформації, яка міститься у Свідоцтвах про право на спадщину за законом у спадковій справі №387 за 2007 рік, виданих Маньківською державною нотаріальною конторою 29.04.2009 року за р.№1054 та р.№1051, у довідках виконавчого комітету Маньківської селищної ради с. Дзензелівка Уманського району Черкаської області від 16.05.2024 № 162, від 30.01.2026 № 39, від 02.02.2026 № 41№, у постанові державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г., від 26.04.2024 року, вбачається, що єдиним спадкоємцем з кола спадкоємців, визначеного законом, який реалізував свої права на спадкування житлового будинку після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є лише ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги, позивач по справі.
На замовлення позивача Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_2 . 
Згідно даних технічної інвентаризації житловий будинок збудовано у 1968 році, інші будівлі збудовано у 1960-1978 роках.
Довідка Маньківського відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2024 №160 підтверджує, що станом на 01.01.2013р. в Маньківському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», за адресою: АДРЕСА_2 , право власності не зареєстровано.
На звернення позивача, відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Маньківської селищної ради надано лист за № 56/06-09 від 06.06.2024 з інформацією про відповідність забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил.
Згідно вказаної інформації, розглянувши дані технічної інвентаризації, врахувавши витяг з погосподарської книги виконавчого комітету Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області від 16.05.2024 року та генеральний план села Дзензелівка Уманського району Черкаської області, встановлено, що забудова земельної ділянки по АДРЕСА_2 здійснена у період з 1968 по 1978 роки, земельна ділянка знаходиться в зоні житлової забудови, забудова відповідає містобудівній документації, не порушує права інших осіб і використовувати сусідні земельні ділянки відповідно до цільового призначення.
Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.
Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок збудовано у 1968 році, інші будівлі збудовано у 1960, 1968-1978 роках.
На той час році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі – Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі – Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.
Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Тобто, право власності на будинок виникало із завершенням будівництва.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.
Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Позивач не може скористатись даним Порядком та зареєструвати право власності, оскільки будинок рахується за покійною особою та нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, склалась ситуація, що для оформлення прав власності на вказане майно в порядку спадкування необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, попередньо зареєструвавши майно. Зареєструвати ж право власності немає можливості, тому що власник мертвий, нотаріусом відмовлено у оформленні спадкових прав, у зв`язку з чим можливо лише в судовому порядку визнати право власності на спадкове майно. 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. 
За ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.
За ч. 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. гідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку, як спадкоємець позивач є власником майна (спадкових майнових прав), має місце відсутність правовстановлюючого документа та оспорювання (невизнання) права власності, що підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин вимушений звертатись до суду з даним позовом з визначених правових підстав.
В даному випадку, спадщина належить позивачу-спадкоємцю з часу відкриття спадщини в порядку спадкування, що зобов`язує утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте відсутня можливість здійснювати ці обов`язки у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. . 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1262, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов задоволити.
Визнати за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , згідно даних технічного паспорта.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана впродовж тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя        В.Л. Маренюк