ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року   Справа № 906/1320/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В.
суддя Василишин А.Р.
суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю. 

за участю представників сторін:
позивача Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" - не з`явився
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" - адв. Гуртовенко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"
на рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 р.
постановлене у м. Житомир
у справі № 906/1320/25 (суддя Соловей Л.А.)
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд"
про стягнення 2 173 750,00 грн. пені та штрафу

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 08.12.2025 р. у справі № 906/1320/25 Господарський суд Житомирської області частково задоволив позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель". Суд ухвалив рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 675625,00 грн. пені, 411250,00 грн. штрафу та 26085,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Суд відмовив у стягненні 675625,00 грн. пені та 411250,00 грн. штрафу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 675625,00 грн. пені та 411250,00 грн. штрафу та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Вважає, що зменшення судом першої інстанції нарахованих пені та штрафу на 50% є порушенням норм матеріального права і балансу інтересів сторін та фактично нівелює мету існування неустойки.
Доводить, що сума пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідача не є надмірною, а покликана лише стимулювати боржника до належної поведінки, має саме компенсаційний характер та запобігатиме порушенню зобов`язань в майбутньому.
Зазначає, що достатньою та необхідною умовою для нарахування та стягнення неустойки є протиправна поведінка та вина боржника, і у даній справі протиправна поведінка та вина відповідача встановлена судом першої інстанції.
Вважає, що відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено виключних обставин, на підставі яких законна, арифметично вірна розрахована неустойка, підлягла б зменшенню, а поведінка відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, не має жодного значення при виникненні права на неустойку, а отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.
Зауважує, що контракти, укладені в умовах правового режиму воєнного стану, повинні враховувати підвищений ризик та відповідальність, пов`язані з недотримання їх умов. Відповідно, штрафні санкції повинні бути максимально суворими, щоб підкреслити важливість безумовного виконання контрактних зобов`язань. Отже, враховуючи критичну номенклатуру товару, яка є предметом державних контрактів на поставку товарів оборонного призначення, суди, на переконання скаржника, не повинні зменшувати штрафні санкції, оскільки таке зменшення може негативно вплинути, насамперед, на обороноздатність країни та національну безпеку в цілому.
Просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 р. у справі № 906/1320/25 в незадоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уютспецбуд» на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» 2173750,00 грн штрафних санкцій.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення скарги та вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.
Зазначає, що позивач у позові та під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок нетривалого прострочення виконання зобов`язань було завдано збитків, тоді як відповідач виконав у повному обсязі зобов`язання за контрактом.
Зауважує, що можливе стягнення з відповідача пені та штрафу, у визначених в позові розмірі, є каральною функцією, а не компенсаторною вимогою.
Вважає, що стягнення з ТОВ «Уютспецбуд» штрафних санкцій у повному розмірі призведе до зриву виконання інших державних контрактів, а також може призвести до порушення інтересів держави у сфері обороноздатності, що в даний час є пріоритетним питанням, вкрай важливим для державного суверенітету та територіальної цілісності України.
Просить апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенції оборонних закупівель» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 р. у справі № 906/1320/25 без змін.

02.03.2026 р. позивач Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" подав додаткові пояснення в яких зазначив, що зменшення судом першої інстанції неустойки фактично нівелює мету існування неустойки як виду цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, що в свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. Тому вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення неустойки та ухвалення нового рішення про задоволення позову повністю.
Одночасно у додаткових поясненнях позивач просить провести судове засідання у справі № 906/1320/25, яке призначене на 03.03.2026 р. о 10:20 год., за відсутності представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель".

Позивач Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" не забезпечив явку представників у судове засідання 03.03.2026 р., тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 231 зв. у т.1/.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, натомість позиція позивача викладена у апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2026 р. заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами і перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.
02.05.2025 р. Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" як замовник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" як постачальник уклали державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-479-VDK-25 /а.с. 10 – 21 у т.1/, згідно з п.1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб безпеки і оборони, найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в специфікації товарів (додаток 1 до контракту) для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено в додатку 2 до контракту.
Відповідно до п. 2.2 контракту загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить 35250000,00грн. Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Згідно з п. 2.6 контракту оплата замовником поставленого товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця по факту поставки товару впродовж 15 (п`ятнадцяти) банківських днів шляхом подання платіжної інструкції до ДКСУ, а у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування - протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати його надходження.
Відповідно до п. 3.4 контракту датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару за контрактом.
Згідно з п. 4.1 контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеного в специфікації.
Відповідно до пп. 1 п. 7.2. контракту у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.
Згідно з п. 11.1 контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 31 серпня 2025 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - протягом гарантійного строку товару.
Додатком № 1 до контракту є специфікація, у якій сторони погодили найменування товару – безпілотний авіаційний комплекс, його кількість – 150 комплексів, вартість за комплект без ПДВ – 235000,00 грн., загальну вартість - 35250000,00 грн, а також строк поставки товару - до 20.05.2025 р. /а.с. 21 зв. у т.1/.
Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 02.05.2025 р. № 24-479-VDK-25 з додатками підписані представниками Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" і скріплені печатками цих юридичних осіб.
Відповідач на умовах державного контракту виконав поставки :
- на підставі акту приймання-передачі товару від 16.06.2025 р. № 1 /а.с. 25 у т.1/, позивач прийняв від відповідача 100 комплектів товару на суму 23500000,00 грн.;
- на підставі акту приймання-передачі товару від 23.07.2025 р. № 1 /а.с. 24 у т.1/, позивач прийняв від відповідача 50 комплектів товару на суму 11750000,00 грн.;
Акти приймання-передачі товару підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін.
26.05.2025 р. Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" надіслало ТОВ "Уютспецбуд" претензію № 11/2-9415, у якій повідомило виконавця про порушення строку поставки товару за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 02.05.2025 р. № 24-479-VDK-25, у зв`язку з чим просило сплатити 105750,00 грн. пені, обрахованої за період з 21.05.2025 р. по 23.05.2025 р. на підставі пп. 1 п. 7.2. контракту /а.с. 30 - 31 у т.1/.
21.08.2025 р. Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" надіслало ТОВ "Уютспецбуд" претензію № 11/2-14839, у якій повідомило виконавця про порушення строку поставки товару за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 02.05.2025 р. № 24-479-VDK-25, у зв`язку з чим просило сплатити 611000,00 грн. грн. пені, нарахованої на 23500000,00 грн. вартості непоставленого товару та обрахованої за період з 21.05.2025 р. по 15.06.2025 р., 740250,00 грн. пені, нарахованої на 11750000,00 грн. вартості непоставленого товару та обрахованої за період з 21.05.2025 р. по 22.07.2025 р. на підставі пп. 1 п. 7.2. контракту, та 822500,00 грн. штрафу як 7 % вартості непоставленого понад 30 днів товару на підставі пп. 1 п. 7.2. контракту /а.с. 33 - 34 у т.1/.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" на вищезазначені претензії не відреагувало.
Отже, на умовах державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 02.05.2025 р. № 24-479-VDK-25 між сторонами Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уютспецбуд" відбулись правовідносини з поставки, які врегульовані нормами глави 54 ЦК України та главою 30 ГК України (чинної станом на укладення контракту і виконання поставки – 02.05.2025 р.).
Згідно зі ст.ст.1-4, 181 ГК України до господарських відносин застосовуються правила Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. 
Відповідно до норм ч. 1 ст. 265 ГК України, ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч.6 ст. 265 ГК України та ч.2 ст. 712 ЦК України до відносин поставки до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом встановлено, що ТОВ "Уютспецбуд" виконало поставку повністю, але з порушенням визначеного умовами договору строку поставки, про що свідчать акти приймання-передачі товару, підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін /а.с.24-25 у т.1/.
Позивач Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" у позові заявив про стягнення з ТОВ "Уютспецбуд" відповідно до умов пп. 1 п. 7.2. контракту 611000,00 грн. грн. пені, нарахованої на 23500000,00 грн. вартості непоставленого товару та обрахованої за період з 21.05.2025 р. по 15.06.2025 р., 740250,00 грн. пені нарахованої на 11750000,00 грн. вартості непоставленого товару та обрахованої за період з 21.05.2025 р. по 22.07.2025 р. та 822500,00 грн. штрафу як 7 % вартості непоставленого понад 30 днів товару. Такі вимоги грунтуються на умовах договору і відповідають фактичним обставинам.
Відповідач у відзиві на позов зазначив, що стягнення з нього штрафних санкцій у повному розмірі є каральною функцією, а не компенсаторною та просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 98%, а саме - до 43475,00 грн. Відповідач просив врахувати, що ТОВ "Уютспецбуд" визнано критично важливим підприємством, оскільки воно є постійним постачальником товарів для обороноздатності України, здійснює роботи з відновлення житлової інфраструктури пошкодженої бомбардуванням з боку країни-агресора, на підтвердження чого до відзиву на позовну заяву відповідач долучив наказ Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 29.05.2025 р. № Н-239/24-00 /а.с. 101 у т.1/.
Суд першої інстанції встановив обгрунтованість позовних вимог та частково задоволив клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, ухваливши про стягнення з відповідача на користь позивача 675625,00 грн. пені та 411250,00 грн. штрафу та відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення 675625,00 грн. пені, 411250,00 грн. штрафу, таким чином - зменшив суми належних до стягнення штрафних санкцій на 50%. 
Ухвалюючи рішення про зменшення розміру пені та штрафу на 50 %, суд першої інстанції взяв до уваги наступні обставини:
- високий ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання, оскільки відповідачем виконано у повному обсязі зобов`язання з поставки 150 комплектів обумовленого товару, однак з незначним простроченням;
- відповідач є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, тому стягнення з нього штрафних санкцій у заявленому розмірі, призводитиме до невиконання інших контрактів по яких залучаються власні кошти відповідача та може призвести до порушення інтересів держави у сфері обороноздатності, що в даний час є пріоритетним питанням, вкрай важливим для державного суверенітету та територіальної цілісності України;
- для забезпечення виконання відповідачем ряду державних контрактів укладених із позивачем, в тому числі державного контракту № 24-479-VDK-25 від 02.05.2025 р., ТОВ "Уютспецбуд" як покупець та ТОВ "Будкапітал Плюс" як продавець уклали договір купівлі-продажу № 02/05-2025 від 02.05.2025 р., за умовами якого продавець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупцю Квадрокоптери AUTEL EVO MAX 4T у строк до 20.05.2025 р., однак, фактично такий товар був поставлений пізніше даного строку, про що свідчать видаткові накладні № 207 від 23.07.2025 р., № 204 від 04.07.2025 р., № 161 від 05.06.2025 р. та № 163 від 13.06.2025 р.
На думку суду першої інстанції, зазначені вище обставини підтверджують добросовісність дій ТОВ "Уютспецбуд", та те, що відповідач вчинив зі своєї сторони всі необхідні дії для належного виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, однак ці зобов`язання не були виконані у визначений термін не із вини відповідача.
Рішення оскаржується позивачем в частині зменшення судом на 50 % розміру належних до стягнення штрафних санкцій.
Колегія суддів встановила, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і мотивованим, ухваленим відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.
Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.
Судова практика щодо застосування ст. 551 ЦК України є усталеною і відповідно до ч.6 ст.13 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, ч.4 ст. 236 ГПК України судами враховуються правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18, постановах Верховного Суду, а також в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2014 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013.
Верховний Суд неодноразово вказував, що виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені, штрафу) до її розумного розміру для забезпечення дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки. При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення суми пені та штрафу на 50 %, оскільки вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу відповідно до наведених норм суд першої інстанції об`єктивно оцінив конкретні обставини справі та врахував баланс інтересів сторін.
Так, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню з відповідача, який порушив строки поставки, суд першої інстанції в першу чергу правомірно врахував ступінь виконання зобов`язання, а саме те, що поставка виконана повністю і період прострочення є незначним. 
Також звертається увага на відсутність відомостей про збитки позивача внаслідок прострочення поставки. 
Натомість береться до уваги судом, що для забезпечення виконання відповідачем ряду державних контрактів укладених із позивачем, в тому числі державного контракту № 24-479-VDK-25 від 02.05.2025 р., ТОВ "Уютспецбуд" як покупець та ТОВ "Будкапітал Плюс" як продавець уклали договір купівлі-продажу № 02/05-2025 від 02.05.2025 р. /а.с. 117 – 118 у т.1/, за умовами якого продавець зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупцю Квадрокоптери AUTEL EVO MAX 4T у строк до 20.05.2025 р., однак, фактично такий товар був поставлений пізніше даного строку, про що свідчать видаткові накладні № 207 від 23.07.2025 р., № 204 від 04.07.2025 р., № 161 від 05.06.2025 р. та № 163 від 13.06.2025 р. /а.с. 121 – 122 у т.1/. Суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що наведені обставини свідчать, що відповідач вчинив зі своєї сторони необхідні дії для належного виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, однак ці зобов`язання не були виконані у визначений термін не із вини відповідача
З урахуванням наведеного та мотивів суду першої інстанції у рішенні колегія суддів вважає необгрунтованими доводи скаржника, що вина відповідача встановлена судом першої інстанції.
Також колегія суддів враховує, що ТОВ "Уютспецбуд" визнано критично важливим підприємством, що підтверджується наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 29.05.2025 р. № Н-239/24-00 /а.с. 101 у т.1/.
Тому відхиляються як необґрунтовані доводи позивача в апеляційній скарзі про неправомірне зменшення судом суми належних до стягнення штрафних санкцій.
Колегія суддів керується правовою позицією, сформованою Конституційним Судом в рішенні від 11 липня 2014 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, відповідно до якої наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.
Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на висновки Верховного Суду, зокрема, у справах № 923/77/22 від 09.05.2024 р. та № 911/2269/22 від 19.01.2024 р. щодо наявності чи відсутності підстав для зменшення пені та штрафу та звертає увагу, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, про що зазначено вище.
Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст.ст. 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. Тобто право суду на зменшення розміру штрафних санкцій у кожному конкретному випадку залежить від встановлених судом обставин, зокрема, але не виключно: розміру неустойки перед розміром збитків; винятковості випадку; ступеню виконання зобов`язань; причин неналежного невиконання зобов`язання; характеру прострочення; поведінки винної особи (вжиття/невжиття заходів до виконання зобов`язання, добровільне усунення порушення) тощо, та від поданих на їх підтвердження/спростування сторонами доказів.Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Господарський суд Житомирської області зменшив розмір належних до сплати штрафних санкцій до 50%, правомірно скориставшись своїм правом відповідно до норм ст.233 ГК України і ст.551 ЦК України, приймаючи до уваги баланс інтересів обох сторін та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності. 
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 р. у справі № 906/1320/25 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 р. у справі № 906/1320/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 906/1320/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 06.03.2026 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Філіпова Т.Л.