Справа №333/1318/26
Провадження №2/333/2382/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О., 
за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
03.02.2026 року до суду надійшла позовна заява представника АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.07.2024 року в розмірі 20 229,70 грн, а також судових витрат - 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.07.2024 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. Того ж дня Відповідач підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком), на підставі якої Банком було відкрито поточний рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до рахунку. Зазначені документи містять усі істотні умови кредитування, зокрема строк користування кредитом, розмір процентної ставки, максимальний розмір кредиту та інші умови. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши Відповідачу кредитні кошти у встановленому розмірі та на визначених умовах. Однак Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, своєчасно не здійснював платежі з погашення заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, чим порушив умови договору та вимоги чинного законодавства України. У зв`язку з порушенням Відповідачем умов кредитного договору станом на 02.02.2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 20229,70 грн., яка складається з: 16349,01 грн. - заборгованість за кредитом; 3230,69 грн. - заборгованість за процентами; 650,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - штраф. Розрахунок заборгованості додається до матеріалів справи та підтверджує наявність і розмір боргу Відповідача перед Банком.
Ухвалою суду від 09.02.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду.
Також дані РНОКПП відповідача внесені у обліково-статистичну картку в програмі документообігу загальних судів «Д-3», що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку «Дія». 
11 березня 2026 року на адресу Комунарського районного суду м.Запоріжжя повернувся конверт з рекомендованим повідомленням, який раніше було направлено відповідачу за місцем його реєстрації, зазначеним у матеріалах справи та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Крім цього, судом здійснено направлення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі без виклику сторін на електронну адресу відповідача ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вказано в позові, та підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Таким чином, судом вжито всіх передбачених законом заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи, у зв`язку з чим відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі та про наданий йому строк для подання відзиву на позовну заяву.
Однак відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав, доказів на спростування позовних вимог не надав.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідача, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи.
Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.
Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 23.07.2024 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 23.07.2024 року відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо.
В підтвердження вимог позову щодо факту укладення кредитного договору судом досліджено Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану відповідачем ОСОБА_1 23.07.2024 року, яка містить електронний підпис відповідача та підтверджує його згоду на укладення договору та прийняття умов кредитування.
23.07.2024 відповідач подав Банку заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, яка підтверджує надання відповідачу кредитної послуги.
23.07.2024 відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту Кредитна картка «Вигода» та подав Банку Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. 
В підтвердження вимог позову щодо факту користування кредитними коштами судом досліджено банківську виписку по рахунку відповідача, яка містить відомості про рух коштів за рахунком та виникнення заборгованості.
Судом досліджено розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC10078504119 від 23.07.2024 року, який містить дані про суму основного боргу, нараховані проценти та пеню станом на дату звернення до суду.
Факт користування платіжною кредитною карткою та грошовими коштами банку підтверджено Випискою з банківського рахунку на ім`я Відповідача.
Позивач стверджує, що відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором: не повертав кредитні кошти та не сплачував проценти за користування кредитом.
Станом на02.02.2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 20229,70 грн., яка складається з: 16349,01 грн. - заборгованість за кредитом; 3230,69 грн. - заборгованість за процентами; 650,00 грн. - пеня; 0,00 грн. - штраф.
Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що між сторонами спору укладено кредитний договір. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів.
При цьому суд враховує, що відповідачем у спростування доводів позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості або неправильність розрахунку, поданого позивачем.
Зокрема, відповідач:
?не надав доказів повного або часткового погашення кредитної заборгованості, які б спростовували розрахунки позивача;
?не заявляв клопотання про призначення судово-економічної експертизи щодо перевірки правильності розрахунку боргу;
?не подав клопотань про витребування додаткових доказів, які могли б вплинути на встановлення фактичних обставин справи;
?не довів обставин, які б свідчили про недійсність кредитних договорів або відсутність факту отримання кредитних коштів.
Відповідачем не подано контррозрахунку заборгованості, не наведено обґрунтованих заперечень щодо конкретних складових боргу, не надано доказів неправильності здійснених банком нарахувань або застосування процентних ставок, що не передбачені договором.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 627Цивільного кодексу Українипередбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.
Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
З наданих позивачем доказів вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором виконав не належним чином.
Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим розрахунком заборгованості, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, відповідачем не спростований.
Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Щодо розподілу судових витрат:
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду даної позовної заяви, позивачем згідно вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн згідно платіжного доручення №6005315551107 від 02.02.2026.
Тому на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Суд зазначає, що під час розгляду справи права відповідача порушені не були, а провадження здійснювалося з дотриманням принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу, передбачених статтями 12, 13 ЦПК України.
Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження. Судом вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення його участі у справі та реалізації права на захист.
Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів. Позивач довів обставини, на які посилався, тоді як відповідач своїм правом на подання заперечень не скористався. Отже, рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального закону та без порушення прав відповідача.
Керуючись ст.ст.530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 137, 141 ЦПК України, суд - 
вирішив:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» ЄДРПОУ-14360080, заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2024 року у розмірі 20 229 (двадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 70 копійок, станом на 02.02.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» ЄДРПОУ-14360080 судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 30.03.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська