Справа № 127/34398/25
Провадження № 2/127/7870/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Самородова О.П., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.
Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.10.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, запис № 2672. Шлюб розірвано 01.09.2015 року.
Від шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем та перебуває на її утриманні.
Рішенням Вінницького міського суду від 17.10.2019 року на утримання дитини з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів до досягнення сином повноліття.
Відповідач свої аліментні зобов`язання не виконував, чим утворився борг станом на 30.09.2025 року в сумі 110 395,23 грн, що підтверджується розрахунками головного державного виконавця третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України пеня за несплату аліментів нараховується у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а максимальний розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц визначила, що пеня нараховується на весь розмір несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати.
Виходячи з наведених правових норм та розрахунків позивача, сума пені за період з 16.01.2020 року по 30.09.2025 року складає 110 395,23 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб та з роз`ясненням їхніх процесуальних прав, зокрема щодо надання відповідачем відзиву на позов у встановлені строки та надання позивачем письмової відповіді на такий відзив.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Самородова О.П. позовну заяву підтримала відповідно до викладених обстави та просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав наявність заборгованості зі сплати аліментів, проте заперечував проти стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, мотивуючи це неможливістю сплати через стан здоров`я та відсутність фінансових ресурсів.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем та перебуває на її утриманні.
Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2015 року, цивільна справа №127/12963/15-ц.
Рішенням Вінницького міського суду від 17.10.2019 року, цивільна справа №127/23028/19, на утримання дитини з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів до досягнення сином повноліття.
Відповідач свої аліментні зобов`язання не виконував, чим утворився борг станом на 30.09.2025 року в сумі 110 395,23 грн, що підтверджується розрахунками головного державного виконавця третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця.
Позивачка, посилаючись на частину першу статті 196 СК України, обґрунтовує право на стягнення неустойки (пені) за кожен день прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від несплаченої суми, проте не більше 100% заборгованості.
Відповідач у фактично визнає наявність аліментних зобов`язань, але просить зменшити суму пені, посилаючись на нібито поважні причини несвоєчасної сплати: неможливістю сплати через стан здоров`я та відсутність фінансових ресурсів. 
Доказів хвороби чи інших обставин, які могли б бути враховані судом, відповідачем не надано.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідач не підтвердив в судовому засіданні наявності об`єктивних перешкод для сплати аліментів у відповідні місяці. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували неможливість виконання зобов`язань, що свідчить про наявність презумпції його вини у виникненні заборгованості.
Порядок обчислення заборгованості і розмір заборгованості не оспорений сторонами.
Станом на день розгляду справи заборгованість по аліментам і пеня залишаються не погашеними. 
Правовідносини між сторонами виникли з приводу обов`язку батька утримувати дитину та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідним є існування одночасно таких умов:
- наявність заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першоюстатті 189 СК України;
- винні дії особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказав, що тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено такий правовий висновок: «… відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника».
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
На платника аліментів не покладена така відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
У даній справі аліменти були стягнуті рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 року. Відповідач знав про рішення суду і про свій обов`язок по сплаті аліментів, оскільки в судовому засіданні підтвердив ці обставини.
При обчисленні пені суд врахував, що: аліменти є періодичним зобов`язанням, яке підлягає щомісячному виконанню; відповідач не довів, що виникли об`єктивні обставини, які унеможливлювали виконання зобов`язання;
Таким чином, сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за період з 16.01.2020 по 30.09.2025 року, становить 110 395,23 грн, що відповідає обмеженню 100% заборгованості за частиною першою статті 196 СК України.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо нібито поважних причин несвоєчасної сплати, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і не усувають його відповідальності за несплату аліментів.
Таким чином, оскільки відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання обов`язку по утриманню дитини і погашення заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 16.01.2020 по 30.09.2025 року, у розмірі 110 395,23 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 180, 182, 192, 194, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 16.01.2020 року по 30.09.2025 року в сумі 110 395 грн 23 коп. (сто десять тисяч триста дев`яносто п`ять гривень 23 копійки)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники судового розгляду:
Позивач  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: