Справа № 639/1530/26
Провадження № 2-а/639/32/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О., 
секретаря судового засідання Пивоварової Т. В.,
за участю представника позивача адвоката Нев`ядомського А.Д.,
представника відповідача Ільченко Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу № 639/1530/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
установив:
До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856 від 18.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн; закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Нев`ядомським Антоном Дмитровичем, який діє на підставі ордеру (а.с.15).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 18.02.2026 об 13:32 годин інспектор 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Мірчєв Сергій Іванович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856 від 18.02.2026 відносно ОСОБА_1 за фактом того, що 16.02.2026 об 11:00 годині за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, буд. 63А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, здійснивши розворот, керував транспортним засобом без чинного полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не пред`явив для перевірки документи на вимогу, зазначені в п.п.2.1 та 2.4, чим порушив п.п.8.5.1, 2.1, 2.4, 2.4.а Правил дорожнього руху – керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Сторона позивача вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що оскаржувана постанова не містить доказів керування позивачем зазначеним вище транспортним засобом; відсутні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме, перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.2, а також, непред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На думку сторони позивача, якщо поліцейським не задокументовано та належними і допустимими доказами не доведено факту порушення водієм ПДР, то вимога поліцейського про пред`явлення посвідчення водія є неправомірною. Орган поліції не довів належними й допустимими доказами наявність законних підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу та вимоги про перевірку документів. 
У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
27.02.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Суд, з власної ініціативі, витребував від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої інспектор 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Мірчєв Сергій Іванович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856 від 18.02.2026 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП . Встановив строк для подання витребуваних доказів – до 06.03.2026 (а.с.19).
11.03.2026 суд постановив ухвалу про продовження, за заявою сторони відповідача, строку на подання відзиву на позовну заяву терміном до 15.03.2026 та про відкладення судового засідання (а.с.24-25,35).
25.03.2026 суд на місці постановив ухвали про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на позовну заяву, що сформований в системі «Електронний суд» 16.03.2026, та надійшов до суду 17.03.2026; та про повернення без розгляду представнику позивача відповіді на відзив, що надійшла до суду 17.03.2026; про повернення без розгляду стороні відповідача заперечення на відповідь на відзив, що надійшли до суду 24.03.2026, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених ст. 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву. Подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив у справах, що розглядаються в порядку ст. 286 КАС України, не передбачено процесуальним законом (а.с.50-58). 
У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що 16.02.2026 о 10:00 за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 63А екіпажем Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції виявлено рух транспортного засобу Opel Combo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, здійснивши розворот, а також керував транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дії водія об`єктивно свідчили про наявність ознак порушення вимог пунктів 8.5.1 та 2.1. ґ) Правил дорожнього руху, що стали підставою для реалізації поліцейських заходів, встановлених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.4 Правил дорожнього руху. Водій, будучи належним чином проінформованим працівниками поліції про причину зупинки транспортного засобу, яка полягала у порушенні водієм Правил дорожнього руху, всупереч законній вимозі поліцейських, не пред`явив для перевірки документи, обов`язок мати при собі та пред`являти передбачені підпунктами а), б), ґ) п. 2.1 Правил Дорожнього руху, а саме, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. До того ж, відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо перевірки чинності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, встановлено, що станом на 16.02.2026 відомості про наявність чинного страхового поліса щодо транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 у базі даних МТСБУ відсутні. Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейського зобов`язаний зупинитися та пред`явити для перевірки документи, передбачені п.2.1 цих Правил, та така норма закону не містить жодних умов щодо необхідності попереднього доведення поліцейським факту порушення Правил дорожнього руху. Обов`язок водія пред`явити документи виникає з моменту висунення поліцейським законної вимоги та не ставиться в залежність від подальшої оцінки водієм правомірності зупинки транспортного засобу та доведеності порушення Правил дорожнього руху. Водій не наділений повноваженнями самостійно оцінювати правомірність вимоги поліцейського та на власний розсуд вирішувати питання щодо її виконання. 
До відзиву відповідач долучив в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд» медіа-файли, засвідчені електронно-цифровим підписом, з відеозаписами «export-dqja7 (відеозапис б_к 474436)», «export-ht9t5 (відеозапис б_к 472892)», «export-b34xz (відеозапис б_к 473196)», IMG_3327.MP4, IMG_3328.MP4 що прикріплені до реєстраційної картки вхідного документу від 17.03.2026.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Нев`ядомський А.Д. просив позов задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, вважав за можливе провести розгляд справи без участі позивача.
Представник відповідача Ільченко Є.С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у позові, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.
Суд, заслухавши представників сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.
Суд установив, що 18.02.2026 о 13:32:50 Інспектор 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Мірчєв Сергій Іванович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.16).
Згідно змісту вказаної постанови, 16.02.2026 об 11:00:00 годині за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, буд. 63А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, здійснивши розворот, керував транспортним засобом без чинного полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не пред`явив для перевірки документи на вимогу, зазначені в п.п.2.1 та 2.4, чим порушив п.п.8.5.1, 2.1г, 2.4, п. 2.4.а Правил дорожнього руху – керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До постанови додаються: відео запис 70 маі, бк 472892, 74436, 473196, пояснення (п.7). (а.с.16).
Як доказ представником відповідача долучено файли з відеофіксацією адміністративного правопорушення export-dqja7 (відеозапис б_к 474436)», «export-ht9t5 (відеозапис б_к 472892)», «export-b34xz (відеозапис б_к 473196)», підписані електронним цифровим підписом.
З огляду на викладене, суд визнає надані до суду разом з відзивом відеозаписи належними і допустимими доказами.
З досліджених відеозаписів суд вбачає, що 16.02.2026 о 10 год 59 хв водій автомобіля «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. Рух автомобіля перед зупинкою був зафіксований відеозаписом, та під час подальшої розмови з поліцейськими водій автомобіля вказав, що він рухався, а працівники поліції його безпідставно зупинили. Працівники поліції представились, пояснили водію причину зупинки, а саме, перетин водієм суцільної лінії дорожньої розмітки, та повідомили про розгляд справи про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, для чого запропонували водію пред`явити документи, що посвідчують його особу, а саме, посвідчення водія та реєстраційного документу ТЗ. Водій на таку вимогу відповів категоричною відмовою, жодних документів не надав на вимогу поліцейських, зокрема, посвідчення водія, зазначаючи, що в нього відсутній такий обов`язок, а у поліцейських відсутнє право вимагати для пред`явлення такі документи. В подальшому, об 11 год 18 хв водій самовільно розпочав на автомобілі рух, намагаючись втекти від поліцейських, та був зупинений поліцейськими за допомогою спеціального звукового сигналу, проблескових маячків та блокування руху автомобіля на якому рухався позивач. Виходити з автомобіля та пред`являти документи водій категорично відмовлявся. 
Згідно з перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування ОСЦПВВЕЗ, станом на 16.02.2026 поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 не знайдено (а.с.56).
З наданої відповідачем копії пояснення від 16.02.2026, ОСОБА_3 зазначив, що 16.02.2026 під час спільної співпраці з співробітниками поліції КУПОП-0065 було помічено: за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 63А т/з «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Семінарській в бік вул. Велика Гончарівська, порушив Правила дорожнього руху, а саме, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, здійснивши розворот у забороненому місці, після чого поїхав в бік пр-та Любові Малої (а.с.57).
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено. 
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.1 а); реєстраційний документ на транспортний засіб (п.2.1.б); чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка” (п.2.1. ґ).
Відповідно до вимог п. 2.4.а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Пунктом першим частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху .
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У справі, що розглядається, суд встановив, що поліцейський після зупинки позивача проінформував останнього про причину зупинки – порушення Правил дорожнього руху, та попросив пред`явити для перевірки документи, зокрема, посвідчення водія, для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
На цю законну вимогу поліцейського позивач відповів відмовою.
Частина перша ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та на вимогу поліцейського, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.
Відповідно до п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Отже, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП відповідальність за непред`явлення поліцейському посвідчення водія настає виключно в тому випадку, коли особа є водієм, тобто керувала транспортним засобом, при такому керуванні була зупинена поліцейським та на його вимогу після такої зупинки - не пред`явила для перевірки посвідчення водія.
З досліджених відеозаписів суд встановив, що поліцейський зупинив позивача під час керування останнім транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_1 , та на вимогу поліцейського після такої зупинки, водій транспортного засобу не пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ.
Також, станом на час зупинки 16.02.2026 у водія був відсутній чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується наданими відповідачем доказами.
Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно з якими зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, відмовившись на законну вимогу поліцейського пред`явити документи, визначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху, позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності виключно в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Працівник поліції під час зупинки транспортного засобу, вимагаючи у позивача пред`явити документи на право керування транспортним засобом та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови стосовно позивача діяв в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію», ПДР України, КУпАП.
Жодних порушень суб`єктом владних повноважень закону та законних прав і інтересів ОСОБА_1 , а також порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності суд не встановив.
Аналіз зазначених норм права та досліджені під час розгляду справи докази дають підстави (враховуючи те, що позивача притягнуто до відповідальності виключно за не пред`явлення документів), для висновку про законність і правомірність дій поліцейського з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Отже суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своїх підтверджень в судовому засіданні, та не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову. 
Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 132, 134, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856, складену 18.02.2026 Інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Мірчєвим Сергієм Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн – відмовити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6685856, складену 18.02.2026 Інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Мірчєвим Сергієм Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн - залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.
Повне рішення складено 25.03.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО