Справа № 185/11454/25
Провадження № 2/185/1959/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мельник А.М., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння, суд - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просила: виділити їй в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку «А» у складі приміщень : сіни (1-1), кухня (1-2), житлова кімната (1-3), кладова (1-4), сарай (Б), сарай (З), погріб (Г), вбиральня (К), душ (І), огорожа (2), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності; визнати за позивачкою право власності на окреме домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
У обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_3 на праві власності належало 55/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші 45/100 часток вищезазначеного житлового будинку належало на праві власності ОСОБА_4 . Рішенням Павлоградської міської ради «Про розподіл земельних ділянок» № 234 від 19.12.2000 року було розподілено земельну ділянку по АДРЕСА_2 на дві окремі згідно схемплану: 393 м2 – домовласник ОСОБА_4 ; 376 м2 – домовласник ОСОБА_3 . ОСОБА_4 приватизувала земельну площею 0,0393 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 1212400000:02:022:0135 АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 подарував належні йому 55/100 часток вищезазначеного житлового будинку позивачці. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради «Про розподіл домоволодінь та присвоєння нових поштових адрес» № 269 від 10.03.2010 року домоволодіння АДРЕСА_1 було розділене на два окремих домоволодіння стосовно частин, які належать власникам: ОСОБА_4 – за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 - за адресою АДРЕСА_1 . За вищезазначеним рішенням ОСОБА_4 відійшли наступні кімнати загальною площею 36,5 кв. м., а саме: 2.1. – сіни, 2.2. – ванна, 2.3. – кухня, 2.4. – жила, 2.5. – жила, І – тамбур. Позивачці відійшли наступні кімнати загальною площею 22,0 кв. м., а саме: 1.1. – сіни, 1.2. – кухня, 1.3. – жила, 1.4. – кладова. у 2010 році ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 вищезазначений житловий будинок разом з приватизованою земельною ділянкою. У 2015 році ОСОБА_5 продала належний їй житловий будинок разом із земельною ділянкою відповідачці. Тобто, починаючи з 2010 року право спільної часткової власності для частини житлового будинку, що належить на даний час відповідачці, було припинено, так як спочатку було розділено земельну ділянку, а потім присвоєно окрему поштову адресу частині житлового будинку відповідача, право власності на який було зареєстровано, як на окремий об`єкт нерухомого майна та згодом продано декілька разів. Починаючи з 2010 року частини будинку позивачки та відповідачки є самостійними ізольованими, обладнаними окремими виходами, мають окремі підводи засобів комунікацій (водопостачання, опалення, електроенергія), мають різні поштові адреси та окремі земельні ділянки. Наявність статусу співвласника створює позивачці певні незручності під час користування своєю власністю, адже виникають перешкоди в приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), повноцінному розпорядженні будинком тощо. В досудовому порядку вирішити питання щодо розподілу домоволодіння з відповідачкою не можливо, оскільки остання вже припинила право спільної часткової власності на свою частку житлового будинку та оформила належним чином право власності на свою частину земельної ділянки, а в інший спосіб досягнути згоди не можливо.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, зазначила що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дійсно їй на праві приватної власності належить окремий житловий будинок та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 0393 га з кадастровим номером 1212400000:02:022:0135, за адресою АДРЕСА_2 . 
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України)
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належало 55/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.07.1987 року Першою Павлоградською держнотконторою за р. № 2-1564, зареєстрованого в Павлоградському БТІ під № 56-117.
Інші 45/100 часток вищезазначеного житлового будинку належало на праві власності ОСОБА_4 .
Рішенням Павлоградської міської ради «Про розподіл земельних ділянок» № 234 від 19.12.2000 року було розподілено земельну ділянку по АДРЕСА_2 на дві окремі згідно схемплану: 393 м2 – домовласник ОСОБА_4 ; 376 м2 – домовласник ОСОБА_3 . До зазначеного рішення додається Абрис обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною рішення. (а.с. 7,8)
ОСОБА_4 приватизувала земельну площею 0,0393 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 1212400000:02:022:0135 АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 25.01.2001 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4485-ж. (а.с. 9)
Відповідно додоговору дарування частини житлового будинку від 14 січня 2003 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар 55/100 частини жилого будинку АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради «Про розподіл домоволодінь та присвоєння нових поштових адрес» № 269 від 10.03.2010 року домоволодіння АДРЕСА_1 було розділене на два окремих домоволодіння стосовно частин, які належать власникам: ОСОБА_4 – за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 - за адресою АДРЕСА_1 .
За вищезазначеним рішенням ОСОБА_4 відійшли наступні кімнати загальною площею 36,5 кв. м., а саме: 2.1. – сіни, 2.2. – ванна, 2.3. – кухня, 2.4. – жила, 2.5. – жила, І – тамбур.
Позивачці відійшли наступні кімнати загальною площею 22,0 кв. м., а саме: 1.1. – сіни, 1.2. – кухня, 1.3. – жила, 1.4. – кладова.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 будинок що розташований на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_2 разом з приватизованою земельною ділянкою, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 17.11.2010 року, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-7290. (а.с. 14)
24 червня 2015 року ОСОБА_5 продала належний їй житловий будинок разом із земельною ділянкою ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.06.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А. М., зареєстрованим в реєстрі за № 557 та Інформацією з ДРРПНМ № 445057964 від 25.09.2025 року. (а.с. 15,16)
ОСОБА_6 , 17 жовтня 2015 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , та отримала прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ». 
Як зазначає позивачка та підтвердила відповідачка шляхом визнання позову, починаючи з 2010 року частини будинку сторін є самостійними ізольованими, обладнаними окремими виходами, мають окремі підводи засобів комунікацій (водопостачання, опалення, електроенергія), мають різні поштові адреси та окремі земельні ділянки.
Частина будинку, яка належить позивачці на праві власності, має окрему поштову адресу – АДРЕСА_1 , окремий вхід, окремий в`їзд до двору, окрему дворову територію, та господарські споруди.
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3 , 55/100 часток житлового будинку позивачки складається з житлового будинку «А» у складі приміщень: 1.1. – сіни, 1.2. – кухня, 1.3. – житлова кімната, 1.4. – кладова; сарай (Б), сарай (З), погріб (Г), вбиральня (К), душ (І), огорожа (2).
Відповідачка має аналогічний двір з господарськими спорудами, та окремим входом та в`їздом у двір, з окремою поштовою адресою - АДРЕСА_4 , окремими підводами засобів комунікацій (водопостачання, опалення, електроенергія).
За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.
Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Відповідно до п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року (з наступними змінами і доповненнями - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
За рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради «Про розподіл домоволодінь та присвоєння нових поштових адрес» № 269 від 10.03.2010 року домоволодіння АДРЕСА_1 було розділене на два окремих домоволодіння стосовно частин, які належать власникам: ОСОБА_4 – за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 - за адресою АДРЕСА_1 . 
Оскільки на час розгляду справи об`єкт нерухомості, який належить позивачі, має окремий вихід, фактично є самостійним об`єктом нерухомості і правовстановлюючим документом чітко визначена частка позивача у спільній сумісній власності, домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Кожна сторона володіє конкретною, визначеною часткою домоволодіння в цілому, що підтверджується доданими до позову доказами. Проте документально продовжує перебувати в спільній частковій власності сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 189-200, 206, 210, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння - задовольнити. 

Виділити ОСОБА_1 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку «А» у складі приміщень : сіни (1-1), кухня (1-2), житлова кімната (1-3), кладова (1-4), сарай (Б), сарай (З), погріб (Г), вбиральня (К), душ (І), огорожа (2), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачці на праві власності. 

Визнати за ОСОБА_1 право власності на окреме домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua. 

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя          С.  Г.  Юдіна