ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/360/26
3/609/112/2026
20 квітня 2026 року 

Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку: АДРЕСА_1 , працюючу помічником вихователя ЗДУ «Малятко» с. Сивки Шепетівського району Хмельницької області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , 05 березня 2026 року, в період із 14.45 год. по 15.35 год., ухилилася від виконання передбачених ст.150 СК України батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 05.03.2026р., в період із 14.45 год. по 15.35 год. вчинила дрібне викрадення чужого майна із магазину «Аврора», що у м. Шумськ, вул. Українська, 57-Б, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.51 КУпАП. 
В судовому засіданні  ОСОБА_1  роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. При розгляді справи  ОСОБА_1  свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному та суду пояснила, що провела виховну розмову із донькою, більше такого не повториться.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч.3 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно ч.2 ст.51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дію передбачену ч.1 ст.51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що окрім власного визнання вини ОСОБА_1 її винуватість, у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у їх взаємозв`язку, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №745671 від 01 квітня 2026 року; електронним рапортом про реєстрацію в ЄО № 2794 від 12.03.2026р.; заявою керуючої магазину ТОВ «Вигідна покупка» №2080 ОСОБА_3 від 12.03.2026р., попереднім переліком викрадених 05.03.2026р. товарів на загальну суму 3095,83 грн.; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 12.03.2026р.; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 від 31.03.2026р., відеодоказом на якому зафіксовано перебування ОСОБА_2 у магазині «Аврора».
Зазначені докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення неповнолітньою ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАп. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених в матеріалах справи обставин адміністративного правопорушення не вбачається, оскільки вони є повними, послідовними та повністю узгоджуються між собою.
Під час розгляду даної справи суддею встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , яка на момент вчинення правопорушення перебувала у віці п`ятнадцяти років.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП. З цих підстав останню слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею наклавши адміністративне стягнення в межах її санкції.
Переконливих доводів, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
При накладенні адміністративного стягнення суд приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її вік, майновий стан, ступінь вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність відповідно до вимог ст.34 КУпАП, а саме визнання ОСОБА_1 своєї вини, а тому приходжу до висновку про необхідність призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.3 ст.184 КУпАП.
Таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. 33, ч.3 ст.184, ст.283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.
Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний штраф в дохід держави.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя:	  	М.  В.  Харлан