Справа № 214/12379/25
2/214/2143/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
16 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №8231459 у розмірі 38 429 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 8 500 грн. 00 коп. – неустойка, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 лютого 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №8231459, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути на умовах визначених Кредитним договором.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 
Згідно до Реєстру боржників №7 від 26.06.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором надання коштів у кредит №8231459 у розмірі 38 429 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 8 500 грн. 00 коп. – неустойка, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористалась своїм правом та подала до суду відзив на позовну заяву з якого убачається, що вона частково не заперечує щодо задоволення позовних вимог, проте вважає, що вони не можуть бути виконанні одноразово з огляду на її матеріальне становище. Просить суд у разі задоволення позову надати їй розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник заперечує проти розстрочення виконання судового рішення, оскільки це значно ускладнить сам процес виконання рішення.
Інші заяви по суті пред`явлених позовних вимог до суду не надходили.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, 06 лютого 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії (Надійний) №8231459, згідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, тобто до 31 січня 2026 року, зі сплатою 0,95% в день, денна процентна ставка – 0,998%, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 78 072 грн. 50 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка – 3 194,73%, неустойка – 850 грн. 00 коп., комісія за надання кредиту – 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 2 932 грн. 50 коп.
Кредитні кошти надаються на рахунок позичальника – № НОМЕР_1 .
Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором – 178620. 
Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» за вих. №КД-000090051/ТНПП від 26.11.2025 року, 06 лютого 2025 року відповідач на банківську карту № НОМЕР_1 отримала грошові кошти у розмірі 17 000 грн. 00 коп.
Відповідно до розрахунку ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідача за Кредитним договором №8231459 від 06.02.2025 року становить 38 429 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 8 500 грн. 00 коп. – неустойка, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту. Заборгованість відповідача нараховувалась у період з 06 лютого 2025 року по 26 червня 2025 року. Між тим, 03 березня 2025 року відповідач здійснила оплату грошових коштів у розмірі 4 700 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 
Згідно до Реєстру боржників №7 від 26.06.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №8231459 від 06.02.2025 року у розмірі 38 429 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 8 500 грн. 00 коп. – неустойка, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту.
Таким чином, відповідно до умов Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржника за Кредитним договором №8231459 від 06.02.2025 року.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом установлено та не заперечується сторонами, що 06 лютого 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії (Надійний) №8231459.
Підписавши вказаний Договір одноразовим ідентифікатором (178620), відповідач погодилась з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту. 
Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.
Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання за допомогою електронного підпису.
Однак, усупереч вищевказаним нормам закону та умовам кредитного договору, відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання по сплаті заборгованості за Кредитним договором.
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача за Договором кредитної лінії (Надійний) №8231459 від 06.02.2025 року становить 38 429 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 8 500 грн. 00 коп. – неустойка, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту.
Відповідно Витягу з Реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги до відповідача саме на вищевказану суму заборгованості.
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за Кредитним договором та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості відповідач не надала.
Однак, суд не в повній мірі погоджується із сумою заборгованості відповідача за Кредитним договором №8231459 від 06.02.2025 року, з огляду на наступне.
У Договорі кредитної лінії (Надійний) №8231459 від 06.02.2025 року передбачено, що неустойка становить 850 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. 
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 год. 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, дія якого в подальшому продовжувалась і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором саме в цей період, підстави для стягнення з відповідача 8 500 грн. 00 коп. неустойки відсутні.
Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 886 грн. 57 коп.
Стосовно клопотання відповідача щодо розстрочення судового рішення, суд зазначає наступне.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Крім того, ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Виходячи із системного аналізу положень ст.ст. 265, 267, 435 ЦПК України, розстрочення виконання судового рішення можливе в межах одного року з дня його ухвалення.
Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 року у справі №2-55/10 зазначив, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 435 ЦПК України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
При цьому, нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим (постанова Верховного Суду від 05.09.2023 року у справі №295/5781/19).
Необхідною умовою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас, суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідачки у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання судового рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.11.2024 року у справі №926/4693/23.
Системний аналіз норм законодавства та висновків Верховного Суду свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. При цьому необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є дотримання розумного та пропорційного балансу інтересів сторін, а також дотримання розумного строку відстрочення/розстрочення.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Так, з наведеного вище слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Таким чином, відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках (у даному випадку з належним підтвердженням матеріального становища), оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.
Між тим, ініціюючи розстрочення виконання рішення суду, відповідач не надала доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви щодо розстрочення виконання рішення суду.
Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити, що за наявності підстав та їх підтвердження належними доказами, відповідач має право після ухвалення рішення звернутися, як до суду так і до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 512, 516, 526, 610, 612, 626-628, 638, 639, 1077, 1078 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.12, 13, 19, 23, 77, 78, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355, 435 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30) суму заборгованості за Кредитним договором №8231459 у розмірі 29 929 грн. 00 коп., з яких: 17 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу, 10 497 грн. 50 коп. – заборгованість за відсотками, 2 431 грн. 50 коп. – комісія за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30) сплачений судовий збір у розмірі 1 886 грн. 57 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.