ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2026 року справа №200/204/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі № 200/204/26 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді,- 

В С Т А Н О В И В:

11.01.2026 року Міронова Галина Михайлівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними і скасувати наказ від 26.06.2025 року № 1056 Головного управління Національної поліції в Донецькій області, наказ від 26.06.2025 року № 307 о/с;
- поновити ОСОБА_1 на посаді рядового поліції поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Донецькій області з дати звільнення.
Також, представник позивача просив поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, пропущений з поважних причин, обгрунтовує це наступним.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2101-1Х, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан. На теперішній час в Україні воєнний стан діє. Місто Дружківка Донецької області, де мешкає позивач, офіційно віднесене до території активних бойових дій в Україні на підставі Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786. Це офіційний державний статус (за законодавством України), який застосовується до населених пунктів, де обстановка пов`язана із реальними бойовими діями, обстрілами або близьким розташуванням до лінії фронту. Тобто, органи влади, комунальні служби та критична інфраструктура працюють із урахуванням безпекових ризиків, які включають: перебої з електроенергією чи водопостачанням, змінені графіки роботи установ, обмеження пересування в темну пору доби або під час тривог і таке інше.
Намагання отримати позивачем підтвердження таких ризиків в реальному часу позитивного результату не мали. Відповіді від органу місцевої влади мали загальний характер. Отримати кваліфіковану юридичну допомогу в межах м. Дружківки за таких обставин він не мав реальної змоги. Тому, позивач вважає, що строк на звернення до суду він пропустив з поважних причин.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - залишено без руху.
Встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, п`ятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини для поновлення, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження наявності цих причин, зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача.
На виконання зазначеної ухвали суду, представником позивача, через систему «Електронний суд», подано клопотання про поновлення строку звернення до суду від 27.01.2026 року.
В обґрунтування клопотання зазначено, що дійсно, на теперішній час на Україні продовжений воєнний стан і Дисциплінарним Статутом Національної поліції України строк оскарження наказів обмежений 15 днями з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У даному випадку пропуск строку звернення до суду зумовлений об`єктивними та непереборними обставинами, а саме: дією воєнного стану, перебуванням позивача у населеному пункті, який належить до територій активних бойових дій, та тривалою відсутністю електропостачання й інтернет-зв`язку, що унеможливлювало доступ до електронних сервісів суду та своєчасне подання адміністративного позову.
Суд взагалі не звернув уваги на той факт, що адвокатські запити стосовно відсутності електрики у м. Дружківка були направлені ще у жовтні 2025 року. Без належної оцінки залишився факт не ознайомлення позивача з наказом № 1056 про звільнення позивача, який є таким, що містить інформацію щодо обставин і підстав звільнення позивача зі служби та не вручення його копії. Загальновідомим є факт того, що за рішенням ВРП з січня 2025 року територіальна підсудність справ Дружківського міського суду була визначена іншим судам. А з зупиненням розгляду справ отримати кваліфіковану адвокатську допомогу у місті стало практично неможливо.
Строк звернення до суду не може тлумачитись так, щоб зводити нанівець саме право на суд. Якщо формальне застосування строку: позбавляє особу доступу до суду, без аналізу поважності причин, у ситуації, коли держава створила перешкоди, - це порушення ст. 6 Конвенції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 зазначено, що положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - повернуто позивачу.
Представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду від 28.01.2026, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.
Апелянт зазначив, що одним з головних аргументів щодо пропуску строку звернення до суду є неможливість ознайомитися з наказом № 1056, який наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 р. № 1235 “Про затвердження Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції” регламентує видання наказу про опис вчиненого проступку, якій підпадає під дисциплінарне стягнення, яке слугує підставою для звільнення з Національної поліції. Суд першої інстанції взагалі не надав ніякої оцінки діям суб`єкта владних повноважень, який чинив і досі чинить перешкоди щодо ознайомлення зі спірним наказом, хоча ним і було заявлено клопотання про витребування його копії, так як мої звернення і три адвокатських запита залишилися без відповіді.
Позивач мешкає в м. Дружківка Донецької області, яка офіційно віднесена до території активних бойових дій в Україні на підставі Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
У даному випадку пропуск строку звернення до суду зумовлений об`єктивними та непереборними обставинами, а саме: дією воєнного стану, перебуванням позивача у населеному пункті, який належить до територій активних бойових дій, та тривалою відсутністю електропостачання й інтернет-зв`язку, що унеможливлювало доступ до електронних сервісів суду та своєчасне подання адміністративного позову. В тому числі і у адвоката, який здійснює свою діяльність у м. Києві.
Строк звернення до суду не може тлумачитись так, щоб зводити нанівець саме право на суд. Якщо формальне застосування строку: позбавляє особу доступу до суду, без аналізу поважності причин, у ситуації, коли держава створила перешкоди, - це порушення ст. 6 Конвенції.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду, виходячи з наступного.
За ч. 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За пунктом 4 статті 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» 15 березня 2018 року № 2337-VIII поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Отже, Дисциплінарним статутом Національної поліції України передбачено, що перебіг 15-денного строку оскарження починається з дня ознайомлення поліцейського з відповідним наказом, момент його фактичного виконання чи видання інших пов`язаних наказів не змінюють дату, коли особі стало відомо або повинно було бути відомо про порушення відповідного права.
Спірний наказ прийнято 26.06.2025.
Відповідно, останнім днем 15-денного строку було 11.07.2025.
До суду позивач звернувся 12.01.2026.
За змістом долучених до позовної заяви доказів вбачається, що позивач почав вживати заходи щодо отримання спірного наказу лише 13.11.2025 (підтверджено нагадуванням від 24.11.2025).
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ).
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Крім того, поважними причинами пропущення строку, передбаченого для звернення до адміністративного суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19). 
Щодо посилання представника позивача на неможливість звернення до суду у зв`язку з введенням на всій території України воєнного стану та перебування позивача на території міста Дружківці Донецької області суд враховує наступне.
Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Враховуючи викладене, станом на час постановлення цієї ухвали в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.11.2022 року у справі № 990/115/22 дійшла висновків про те, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків щодо звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку, у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Такі правові висновки підтримано Верховним Судом в постановах від 16.02.2023 року у справі № 640/7964/21, від 27.03.2023 року у справі № 160/14362/21.
Також, Верховний Суд в постанові від 23.03.2023 року у справі № 761/28821/20 зазначив, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з цією обставиною. При цьому саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження (поновлення).
Відтак, введення воєнного стану на території України саме по собі не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Дружківська міська територіальна громада (код UA14120030000057882) з 24.02.2022 віднесена до території виникнення можливості бойових дій і по час винесення рішення у справі.
Відповідно до відповіді № 2280115 від 28.01.2026, 09:52:53 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери ОСОБА_1 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та має адресу фактичного проживання АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою УСЗН Центральне (Центральний р-н) м.Дніпро від 06.04.2022 № 1202-5000777069.
Таким чином, посилання представника позивача на проживання позивача та території м.Дружківки є неприйнятним, оскільки спростовується довідкою УСЗН Центральне (Центральний р-н) м.Дніпро від 06.04.2022 № 1202-5000777069.(станом на момент формування запиту довідка про взяття на облік не є скасованою).
Крім того, суд враховує, що довідка АТ “ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ”, яка міститься в матеріалах справи, не підтверджує відсутність електропостачання протягом 27.06.2025-12.01.2026.
Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20.11.2019 року у справі № 9901/405/19 дійшла висновку, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
В постанові від 13.02.2024 року у справі № 140/9165/23 Верховний Суд, покликаючись на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 року у справі № 990/102/22 та постанови Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі №160/14919/22, звернув увагу на можливість позивача реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду самостійно або через представника, шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду, через особистий кабінет у системі “Електронний суд” або будь-якими іншими дистанційними засобами зв`язку, при цьому, неможливість вчинення таких дій потребує доказового обґрунтування.
Верховний Суд, з-поміж іншого, звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо). Водночас, у випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.
Щодо неможливості отримати спірний наказ суд враховує наступне.
Обов`язком позивача (статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України) є подання доказів.
Якщо докази у позивача відсутні, то він подає клопотання про витребування доказів (частина п`ята статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).
Ненадання Управлінням зазначених в адвокатському запиті документів (що мають відношення до проведення службового розслідування та звільнення) не змінює початок строку звернення до суду та не є поважною причиною для його поновлення.
За ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Суд звертає увагу, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, позивач не використав надану йому можливість, не надав доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волі та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.
Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.
Отже, звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суду позивачем не наведено поважних причин для його пропуску та не надано відповідних доказів на підтвердження їх існування.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову.
Отже, ухвалу прийнято у відповідності до норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 169, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі № 200/204/26 за позовом Міронової Галини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 25 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв