Справа № 749/67/26
Номер провадження 2-а/749/11/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року місто Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді:    Кравчук М. В.
за участю секретаря:   Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2026 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови № 9 від 15.01.2026 р. про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає постанову про накладення штрафу у розмірі 17000 грн протиправною через відсутність у його діях складу правопорушення. Позивач зазначає, що відповідач помилково притягнув його до відповідальності за нібито непроходження повторного медичного огляду у строк до 05.06.2025 р., ґрунтуючись на застарілих даних військово-лікарської комісії від 2005 року про обмежену придатність. Натомість позивач стверджує, що станом на дату набрання чинності новим законодавством він уже пройшов військово-лікарську комісію 05.10.2023 р., за результатами якої був визнаний придатним до військової служби, про що свідчить відповідний штамп у його тимчасовому посвідченні та запис у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Оскільки обов`язок повторного огляду стосувався виключно осіб, які мали статус обмежено придатних, на позивача ця вимога не поширювалася, а відповідач мав безпосередній доступ до актуальних даних у системі Оберіг та мобільному додатку Резерв+, проте проігнорував їх. 
Таким чином, розгляд справи відбувся формально на підставі неактуальних відомостей, що призвело до безпідставного звинувачення особи, яка вчасно оновила свої дані та не ухилялася від виконання військового обов`язку, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з закінченням, в тому числі, строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Справа передана судді 26.01.2026 р.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 30.01.2026 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 05.02.2026 р.
05.02.2026 р. від відповідача надійшла заява про продовження процесуального строку для подання відзиву у справі, зареєстрована за вх. № 565.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 05.02.2026 р., постановленою без оформлення окремим документом, клопотання відповідача задоволено, судове засідання відкладено до 19.02.2026 р.
09.02.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № 610, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає оскаржувану постанову законною. Відповідач зазначає, що в умовах воєнного стану захист Вітчизни є обов`язком громадян, а прикінцеві та перехідні положення Закону України № 4235-IX зобов`язують осіб, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим законом, самостійно звернутися до територіального центру для отримання направлення на повторний медичний огляд у строк до 05 червня 2025 року. Згідно з витягом із системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач на підставі рішення комісії від 2011 року мав статус обмежено придатного у воєнний час, проте обов`язку щодо самостійного звернення для проходження огляду не виконав. Представник відповідача відкидає твердження про порушення строків накладення стягнення, пояснюючи, що через значне навантаження встановити факт порушення раніше 19.12.2025 р. було неможливо, а тому протокол та постанова винесені у межах тримісячного строку з моменту виявлення проступку. Крім того, відповідач зауважує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був присутній, йому було роз`яснено права, однак він не повідомляв про проходження медичного огляду у 2023 році та не надавав жодних підтверджуючих документів на свій захист. На думку відповідача, посадові особи діяли виключно у межах повноважень, а позовні вимоги є безпідставними та спрямованими на уникнення відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку.
16.02.2026 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, зареєстрована за вх. № 809. Позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права. ОСОБА_1 наголошує, що на момент набрання чинності Законом № 4235-IX він уже не мав статусу обмежено придатного, оскільки після проходження комісії у жовтні 2023 року був визнаний придатним до військової служби. Позивач підкреслює, що рішення військово-лікарської комісії від 2023 року як індивідуальний адміністративний акт замінило застаріле рішення 2005 року, тому він не є суб`єктом обов`язкового повторного огляду для обмежено придатних осіб. Щодо процедури звернення, позивач зазначає, що закон не встановлює обов`язку самостійно ініціювати направлення на комісію без офіційного виклику, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення йому повістки. Окремо позивач заперечує доводи щодо строків притягнення до відповідальності, вказуючи, що навіть за гіпотетичного припущення порушення, воно є разовим і вважається закінченим 06 червня 2025 року. Твердження територіального центру про «виявлення» проступку лише у грудні 2025 року через значне навантаження є юридично неспроможними, оскільки організаційні проблеми державного органу не можуть покладатися на особу та змінювати граничні строки, встановлені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач зауважує, що відповідач мав постійний доступ до електронного реєстру та здійснював облік його звернень щодо відстрочки у 2024–2025 роках, а отже, володів усією актуальною інформацією. На завершення позивач вказує, що відзив не спростовує факт винесення постанови поза межами тримісячного строку, що є самостійною підставою для її скасування.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 19.02.2026 р. клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України: копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , було оголошено в розшук (службові записки, рапорти, рішення, доручення тощо); документи, що підтверджують дату прийняття рішення про звернення до органів Національної поліції щодо розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копії звернень (листів, повідомлень, орієнтувань), направлених територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції; внутрішні облікові або службові документи (журнали, реєстри, витяги), з яких вбачається, коли відповідачу стало відомо про непроходження позивачем військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року; які заходи реагування вживалися до звернення до поліції. Витребувано від відділення поліції № 2 (місто Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області: документи, що підтверджують дату надходження від територіального центру комплектування та соціальної підтримки матеріалів щодо розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про підстави оголошення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в розшук та перелік документів, наданих територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Оголошено перерву в судовому засіданні до 12.03.2026 р. 
24.02.2026 р. від ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 990.
12.03.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні.
07.04.2026 р. від відділення поліції № 2 (місто Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 320.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, у якій заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зареєстровану 09.04.2026 р. за вх. № 1899.
За положеннями ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.
Як вбачається з оскаржуваної постанови № 9 від 15.01.2026 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП (Порушення громадянами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період), а саме: військовозобов`язаний ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації (згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. № 65/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 03.03.2022 р. № 2105-ІХ (в порушення вимог пункту 1 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 р. № 4235-ІХ, будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби, ВЛК від 30.03.2005 р. – непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, не пройшов до 05.06.2025 р. повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби), в особливий період (а. с. 18).
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Згідно довідки ВЛК № 162/1 від 05.10.2023 р. позивач придатний до військової служби (а. с. 52).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон № 4235), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Згідно ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Керуючись принципом офіційного з`ясування обставин справи, судом було витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України: копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 було оголошено в розшук (службові записки, рапорти, рішення, доручення тощо); документи, що підтверджують дату прийняття рішення про звернення до органів Національної поліції щодо розшуку позивача; копії звернень (листів, повідомлень, орієнтувань), направлених територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції; внутрішні облікові або службові документи (журнали, реєстри, витяги), з яких вбачається, коли відповідачу стало відомо про непроходження позивачем військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року; які заходи реагування вживалися до звернення до поліції.
На виконання ухвали суду відповідачем, серед іншого, було надано копію довідки військово-лікарської комісії від 05 жовтня 2023 року та окремо зауважено у відзиві, що днем виявлення правопорушення слід вважати 19.12.2025 р. Зі змісту вказаного документа вбачається, що позивач ОСОБА_1 за станом здоров`я є придатним до проходження військової служби. З відзиву відповідача вбачається, що він не міг раніше виявити обставину непроходження позивачем ВЛК через те, що із-за значного навантаження у роботі ТЦК та СП відслідковувати кожну людину, яка має статус обмежено придатного, непридатного в мирний час, обмежено придатного в військовий час, фізично неможливо.
Оцінюючи довідку військово-лікарської комісії від 05.10.2023 р. № 162/1, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позаяк нормативне положення, за порушення якого ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, встановлює обов`язок повторного медичного огляду виключно для громадян, які мали статус «обмежено придатних» до військової служби. Однак, як вбачається з наданих суду документів, станом на дату набрання чинності змінами до законодавства, позивач уже мав актуальний висновок військово-лікарської комісії, згідно з яким він був визнаний придатним до військової служби. 
Таким чином, на позивача не поширювався обов`язок щодо самостійного звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для повторного проходження огляду у строк до 05.06.2025 р., що виключає склад правопорушення, зафіксований у оскаржуваній постанові, а відтак позов підлягає задоволенню.
Щодо доводів позивача про закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності суд зауважує, що у відзиві відповідач, фактично, сам заявляє про самостійне визначення прийнятної для нього дати для виявлення правопорушення у зв`язку зі значним службовим навантаженням працівників ТЦК та СП.
Згідно п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається зі змісту вищепроцитованого положення Закону № 4235, громадяни, що мають обов`язок до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд, зобов`язані самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що 06 червня 2025 року є датою порушення вимог Закону № 4235 як в частині непроходження ВЛК для обмежено придатних осіб, так і в частині незвернення таких осіб до до ТЦК та СП або через електронний кабінет з метою отримання направлення на ВЛК.
Суд зауважує, що розумність строку має оцінюватися через призму критеріїв на предмет можливості розгляду питання протягом більш або менш тривалого строку. Навіть велика тривалість розгляду питання може бути визнана розумною з урахуванням певних індивідуальних обставин. 
Не заперечуючи значного навантаження відповідача, суд, між тим, зауважує, що сам відповідач не спростовує об`єктивної неможливості у нього перевірити та встановити факт непроходження позивачем ВЛК та факт незвернення для отримання направлення у більш ранні строки, визначені діапазоном: 06.06.2025 р. - 19.12.2025 р. 
Суб`єктивний критерій у вигляді значного навантаження засвідчує, що такі обставини могли ускладнити дотримання строку без зволікань, однак вони не підтверджені належними та допустимими доказами та мають загальний характер, при цьому не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для неможливості виявлення порушення понад шість місяців, а отже не засвідчують, що такі зволікання не були надмірними.
Відтак в контексті положень ч. 2 ст. 77 КАС України суд звертається до практики ЄСПЛ в частині принципу належного урядування та зауважує, що у п. 71 справи «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) (Заява № 29979/04) визначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
З огляду на вищезазначене, суд позбавлений можливості визнавати строк виявлення правопорушення відповідачем таким, що відповідає положенням ч. 9 ст. 38 КУпАП, позаяк відповідач, починаючи з 06.06.2025 р. мав об`єктивну можливість встановити факт правопорушення, натомість реалізував цю можливість понад граничний тримісячний строк, а відтак доводи позивача в цій частині заслуговують на увагу.
Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
На виконання ч. 4 ст. 250 КАС України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання суд підписує рішення без його проголошення.
У відповідності до ст. 139 КАС України вирішенню підлягає питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою КМ України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23.02.2022 р. № 154 утворені як юридичні особи публічного права територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_5 за рахунок бюджетних асигнувань.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, становить 665, 60 грн. Вказаний розмір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За таких обставин, решта судового збору у розмірі 665, 60 грн, може бути повернута позивачу виключно на підставі заявленого до суду клопотання, що станом на дату розгляду справи відсутнє.
Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови, закриття провадження у справі задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 9 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 15 січня 2026 року.
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665, 60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя          М. В. Кравчук