ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2626/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" - не з`явився,
Борівського комунального підприємства теплових мереж - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 (суддя Байбак О.І.)
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 (колегія суддів: Мартюхіна Н.О., Білоусова Я.О., Лакіза В.В.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "Нафтогаз Трейдинг")
до Борівського комунального підприємства теплових мереж (далі - Борівське КПТМ)
про стягнення 5 194 471,27 грн.
Суть спору
1. У 2023 році ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" та Борівське КПТМ уклали договір постачання природного газу.
2. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" у 2023-2024 роках поставило Борівському КПТМ природний газ (що підтверджено актами приймання-передачі, підписаними сторонами), за який останнє не розрахувалося.
3. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до суду з позовом до Борівському КПТМ про стягнення заборгованості, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат.
4. Суд першої інстанції позов задовольнив частково: стягнув у заявленому позивачем обсязі суму заборгованості та інфляційних втрат, а розмір заявлених позивачем 3% річних та пені зменшив на 90%.
5. Суд апеляційної інстанції це рішення скасував це рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 220 006,53 грн та ухвалив в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
6. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.
7. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання обґрунтованості зменшення розміру пені на 90% (застосування ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України).
8. Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
9. 25.09.2023 ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" (як постачальник) та Борівське КПТМ (як споживач) уклали договір постачання природного газу №6108-ТКЕ(23)-32 (далі - Договір), за умовами якого:
- постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1 п.4 положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити, на умовах цього договору;
- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (пункти 1.1, 1.2);
- постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.09.2023 до 15.04.2024 (включно), в кількості 1 342,571 тис. куб. м (п.2.1);
- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу; ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється у порядку, передбаченому п.4.1 Договору (п.3.5);
- споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го (сьомого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником споживача, саме: акт обсягу І (фіксований), акт обсягу ІІІ (фіксований) та акт на обсяг ІІ. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог п.2.1, пп.2.2.3 та п.3.5.2 цього договору, їх ціна (визначається відповідно до розд.4 цього договору) та вартість (п.3.5.1);
- на підставі п.5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в такому порядку: 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акта/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта/актів приймання-передачі природного газу - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період;
- у разі відсутності акта/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов пп.3.5.3 п.3.5 цього договору;
- у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1 та/або строків оплати за п.8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.2);
- договір діє до 15.04.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п.13.1).
10. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та здійснив поставку природного газу на суму 10 405 940,17 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які містять печатки та підписи уповноважених представників сторін, зокрема:
- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, обсяг І переданого газу: 116,16827 тис. куб. м, вартістю: 881 007,06 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, обсяг ІІ переданого газу: 12,88557 тис. куб. м, вартістю: 255 929,32 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, обсяг ІІІ переданого газу: 38,10004 тис. куб. м, вартістю: 630 703,76 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2023, обсяг І переданого газу: 227,54803 тис. куб. м, вартістю: 1 725 698,59 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2023, обсяг ІІІ переданого газу: 21,95406 тис. куб. м, вартістю: 363 425,04 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2024, обсяг І переданого газу: 233,17271 тис. куб. м., вартістю: 1 768 355,53 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2024, обсяг ІІІ переданого газу: 70,24038 тис. куб. м., вартістю: 1 162 751,33 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2024, обсяг І переданого газу: 214,11488 тис. куб. м., вартістю: 1 623 823,09 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2024, обсяг ІІІ переданого газу: 21,50688 тис. куб. м., вартістю: 356 022,46 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2024, обсяг І переданого газу: 171,04113 тис. куб. м., вартістю: 1 297 156,63 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2024, обсяг І переданого газу: 20,60346 тис. куб. м., вартістю: 341 067,36 грн.
Короткий зміст позовних вимог
11. У липні 2025 року ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Борівського КПТМ про стягнення 5 194 471,27 грн, з яких: 2 737 279,24 грн основного боргу, 1 162 204,02 грн пені, 244 451,70 грн 3 % річних, 1 050 536,31 грн інфляційних втрат.
12. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором щодо повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
13. Господарський суд Харківської області рішенням від 10.09.2025 позов задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 2 737 279,24 грн - основного боргу, 116 220,40 грн - пені, 24 445,17 грн - 3% річних, 1 050 536,31 грн - інфляційних втрат; у задоволенні іншої частини позову відмовив.
14. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано таким:
- позивач у встановленому порядку довів, а відповідач не спростував наявності заборгованості за спожитий природний газ, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 2 737 279,24 грн;
- щодо стягнення інфляційних втрат, відсотків річних та пені: здійснені позивачем нарахування за допущені відповідачем прострочення оплати є такими, що відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства, здійснені арифметично правильно;
- наявні підстави для зменшення на 90% пені та відсотків річних в порядку ст.233 Господарського кодексу України (далі - ГК), ст.551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), а також з урахуванням необхідності забезпечення балансу інтересів сторін, виходячи з загальних засад, встановлених ст.3 ЦК - із посиланням на те, що на території Борівської територіальної громади ведуться активні бойові дії, оскільки селище фактично знаходиться на лінії бойового зіткнення; зазначені обставини вкрай негативно впливають на діяльність Борівського КПТМ, та відповідно, на можливість вчасного виконання ним своїх зобов`язань з оплати вартості спожитого природного газу на користь позивача;
- в обґрунтування зменшення суми відсотків річних суд першої інстанції послався також на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, а також на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі №922/928/25 щодо вирішення питання про зменшення розміру неустойки та 3% річних в аналогічних правовідносинах між тими ж сторонами.
15. Східний апеляційний господарський суд постановою від 12.11.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 скасував в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 220 006,53 грн та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнив; в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 залишив без змін, виклавши його резолютивну частину у відповідній редакції.
16. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
1) щодо зменшення розміру пені:
- суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини цієї справи, які мають юридичне значення, та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем розміру пені на 90%; приймаючи відповідне рішення, суд врахував, що основною метою діяльності Борівського КПТМ є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів Борівської територіальної громади Ізюмського району Харківської області в забезпеченні тепловою енергією, тому господарська діяльність цього підприємства має надзвичайно важливе значення для життєзабезпечення регіону; суд взяв до уваги те, що Борівське КПТМ не є фактичним споживачем поставленого позивачем природного газу за договором, а весь поставлений природний газ ним використовується з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів Борівської територіальної громади в забезпеченні тепловою енергією;
- з самого початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України смт Борова Ізюмського району Харківської області перебувало в окупації та з жовтня 2022 року було звільнено Збройними Силами України;
- оскільки господарська діяльність Борівського КПТМ могла відбуватися лише за місцем його знаходження, то очевидним є те, що у вказаних умовах, які з початку широкомасштабного вторгнення військ рф на територію України становили небезпеку для життя та здоров`я людей, в тому числі працівників відповідача, останній був позбавлений можливості належним чином забезпечувати проведення стабільної господарської діяльності, а також отримувати достатній прибуток від її здійснення для погашення заборгованості;
- суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги й ті загальновідомі обставини, що після звільнення смт Борова бої навколо селища не припинялися, а станом на цей час лінія бойового зіткнення знаходиться на відстані 10 - 15 км від населеного пункту внаслідок чого воно постійно перебуває під обстрілами військ рф; при цьому понад 30% населеного пункту смт Борової зруйновано через постійні обстріли, хоча в селищі і досі проживають 6 200 жителів (у тому числі ВПО з окупованих або інших прифронтових територій);
- першочерговим завданням Борівського КПТМ на теперішній час є проведення робіт зі своєчасної підготовки та проведення опалювального сезону 2025/2026 років, а також забезпечення безперебійної роботи підприємства, ліквідації наслідків обстрілів, відновлення об`єктів теплопостачання та надання послуг споживачам тощо;
- спірна заборгованість перед позивачем виникла у відповідача за період січень - березень 2024 року, а прострочення зобов`язань відбулось у той період, коли відповідач здійснював та продовжує здійснювати свою господарську діяльність в зоні активних бойових дій, наближеній до лінії фронту;
- з наданих до суду документів, зокрема, з виписок з рахунку споживача вбачається, що Борівське КПТМ погасило більшу частину основної заборгованості в сумі 7 668 660,93грн, що складає 73% вартості спожитого природного газу протягом спірного періоду, однак з порушенням строків, визначених п.5.1 Договору; суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання, а саме погашення переважної частини основного боргу;
- суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у спірних правовідносинах підстав для зменшення розміру пені на 90%;
2) щодо 3% річних:
- суд першої інстанції зменшив заявлені позивачем до стягнення 3% річних на 90%, мотивуючи свої висновки тими ж обставинами, що були покладені як на підстави для зменшення розміру пені; суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками;
- саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання; три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних; 
- заявлений позивачем до стягнення у цій справі розмір процентів річних становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних, передбачений ч.2 ст.625 ЦК, а тому не підлягав зменшенню; суд апеляційної інстанції врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
17. 27.11.2025 ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2025, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 1 045 983,62 грн пені та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
18. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 ч.2 ст.287, п.4 ч.3 ст.310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та зазначає: 
- суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме неправильно розтлумачили ст.551 ЦК та ст.233 ГК; 
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК у подібних правовідносинах; 
- наявна судова практика у близьких за змістом правовідносинах (зменшення належних до стягнення штрафних санкцій за порушення негрошового зобов`язаннях), зокрема, постанови Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 17.10.2023 у справі №913/162/22, від 05.10.2023 у справі №910/6060/22, від 03.10.2023 у справі №910/21146/21; висновки Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК, ст.233 ГК є загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки та процентів річних, однак, результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки, процентів річних) в залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі; 
- в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій; 
- висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зменшення розміру пені у спірних правовідносинах, ґрунтується на неправильному застосуванні судами норм чинного законодавства України, зокрема, ст.551 ЦК та ст.233 ГК, та не відповідає сформованій та сталій судової практиці (загальним універсальним висновкам);
- суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (загально відомі факти, проте суди попередніх інстанцій не встановили, чи могли висвітлені у рішеннях судів обставини конкретно впливати на виконя саме цього Договору та яким чином висвітлені обставини впливають на відповідача (його фінансовий стан та фінансування)).
19. Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
20. Верховний Суд ухвалою від 15.12.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Нафтогаз Трейдинг", розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 21.01.2026.
21. 16.01.2026 через систему Електронний суд надійшла заява ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" про розгляд справи без участі його представника.
22. Судове засідання, призначене на 21.01.2026, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Кібенко О.Р. на лікарняному. Верховний Суд ухвалою від 26.01.2026 повідомив учасників справи, що її розгляд відбудеться 11.02.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК
23. Суд першої інстанції стягнув з Борівського КПТМ на користь ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" суму пені, зменшивши її на 90%. Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру пені.
24. Позиція ТОВ "Нафтогаз Трейдинг", викладена у касаційній сказі, зводиться до того, що суди попередніх інстанцій не надали вичерпну відповідь на істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, зокрема, чому розмір належних до стягнення штрафних санкцій був зменшений, чому саме до 90%, чому суди вважали обставини активних бойових дій на території територіальної громади таким, що негативно може вплинути на самого відповідача при виконанні конкретного Договору. Вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК.
25. Скаржник вказує, що зменшуючи розмір пені, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги співвідношення розміру погашеної заборгованості боржника за основним зобов`язанням та розміру неустойки, а також не врахували інтереси позивача.
26. Верховний Суд щодо питання обґрунтованості зменшення розміру пені зазначає таке.
27. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК).
28. Суди попередніх інстанцій встановили, що Борівське КПТМ порушило умови Договору щодо строків оплати за спожитий природний газ.
29. Згідно із статтями 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
30. За наслідком несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за Договором позивач нарахував пеню у розмірі 1 162 204,02 грн.
31. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК).
32. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК).
33. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої суми пені, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що він є правильним. 
34. Відповідно до ст.233 ГК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; станом на дату ухвалення постанови ГК втратив чинність на підставі Закону №4196-IX від 09.01.2025) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
35. За змістом цієї норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (постанова Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №909/321/24).
36. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК).
37. Застосоване у ст.551 ЦК та ст.233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).
38. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена права компенсації своїх майнових втрат; такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків; такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
39. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 наголосила, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 ЦК про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
40. Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
41. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24, тощо.
42. Так, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 ЦК та ст.233 ГК щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 28.09.2022 у справі №916/2302/21). Аналогічну за змістом позицію застосував і суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові.
43. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата) у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями ст.233 ГК і ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
44. Об`єднана палата у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначила, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ст.233 ГК та ст.551 ЦК, тобто у межах судового розсуду. Суд апеляційної інстанції врахував ці висновки Об`єднаної палати.
45. При цьому, Об`єднана палата у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 погодилася з висновком судів попередніх інстанцій про зменшення розміру пені на 90%, зауваживши, що зменшення заявленої до стягнення пені залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін. 
46. Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК є усталеними та загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
47. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій при вирішенні питання про зменшення пені не взяли до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру неустойки, а також інтереси обох сторін.
48. Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про можливість зменшення розміру пені, врахували таке:
- Борівське КПТМ відноситься до підприємства комунальної форми власності, основною метою діяльності якого є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів Борівської територіальної громади Ізюмського району Харківської області в забезпеченні тепловою енергією, тобто Борівське КПТМ не є фактичним споживачем поставленого позивачем природного газу за договором, а весь поставлений природний газ ним використовується з метою задоволення потреб населення, тому господарська діяльність цього підприємства має надзвичайно важливе значення для життєзабезпечення регіону;
- Президент України Указом від 24.02.22 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" ввів в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і діє донині; фактичним місцезнаходженням та адресою реєстрації Борівського КПТМ є: вул. Поштова, буд. 3, смт Борова, Харківська область, 63801.
- з самого початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України смт Борова Ізюмського району Харківської області перебувало в окупації та з жовтня 2022 року було звільнено Збройними Силами України;
- оскільки господарська діяльність відповідача могла відбуватися лише за місцем його знаходження, то очевидним є те, що у вказаних умовах, які з початку широкомасштабного вторгнення військ рф на територію України становили небезпеку для життя та здоров`я людей, в тому числі працівників відповідача, останній був позбавлений можливості належним чином забезпечувати проведення стабільної господарської діяльності, а також отримувати достатній прибуток від її здійснення для погашення заборгованості;
- суд взяли до уваги й ті загальновідомі обставини, що після звільнення смт Борова бої навколо селища не припинялися, а станом на цей час лінія бойового зіткнення знаходиться на відстані 10 - 15 км від населеного пункту внаслідок чого воно постійно перебуває під обстрілами військ рф;
- понад 30% населеного пункту смт Борової зруйновано через постійні обстріли, хоча в селищі і досі проживають 6 200 жителів (у т.ч. ВПО з окупованих або інших прифронтових територій);
- факт повномасштабної військової агресії, пошкодження багатьох інфраструктурних об`єктів, у тому числі майна Борівського КПТМ, яке знаходиться на лінії зіткнення та в зоні активних бойових дій, істотним чином впливає на можливість здійснення відповідачем господарської діяльності, а також негативно впливає на його фінансовий стан, а також на можливість своєчасного виконання зобов`язань без залучення додаткових інвестиційних коштів та державної підтримки; першочерговим завданням підприємства на теперішній час є проведення робіт зі своєчасної підготовки та проведення опалювального сезону 2025/2026 років, а також забезпечення безперебійної роботи підприємства, ліквідації наслідків обстрілів, відновлення об`єктів теплопостачання та надання послуг споживачам тощо.
49. Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що спірна заборгованість перед позивачем виникла у відповідача за період січень - березень 2024 року, а прострочення зобов`язань відбулось у той період, коли відповідач здійснював та продовжує здійснювати свою господарську діяльність в зоні активних бойових дій, наближеній до лінії фронту.
50. Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість зменшення розміру пені судом першої інстанції, додатково врахував таке:
- статус відповідача, який є комунальним підприємством, створеним для задоволення потреб споживачів (населення), який не уповноважений чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію за вартістю нижчою, ніж її собівартість;
- прострочення оплати за Договором спричинено, у тому числі несвоєчасними розрахунками кінцевих споживачів, оскільки природний газ отриманий за умовами Договору використовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та іншими споживачами, у тому числі бюджетними установами;
- важливість збереження та підтримання стабільної господарської діяльності відповідача, який у 2022 році знаходився під окупацією та на цей час розташований та здійснює свою господарську діяльність у надзвичайних умовах - в зоні проведення активних бойових дій;
- стягнення з відповідача на користь позивача пені у повному обсязі може значно погіршити можливість підприємства відповідача і надалі забезпечувати на належному рівні задоволення потреб населення та інших категорій споживачів Борівської територіальної громади тепловою енергією, що в умовах воєнного стану та близькості селища до лінії фронту є надскладним та важливим завданням;
- факт погашення відповідачем більшої частини (73%) основної заборгованості та відсутність доказів понесення позивачем негативних наслідків (збитків) внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань у спірних правовідносинах;
- також враховуються інтереси позивача як об`єкта, що має стратегічне значення для економіки держави.
51. З оскаржуваних рішень вбачається, що при вирішенні питання про зменшення пені та штрафу суди попередніх інстанцій взяли до уваги та врахували співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру штрафних санкцій.
52. З огляду на це, доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій при зменшенні розміру пені не врахували інтереси обох сторін, в тому числі і ТОВ "Нафтогаз Трейдинг", є необґрунтованими.
53. Як вже було зазначено, наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки залежить від фактичних обставин, які встановлені судами у справі.
54. Суди попередніх інстанцій, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази, з урахуванням розумного балансу інтересів сторін, визнали підстави для зменшення пені на 90% достатніми.
55. Аналіз висновків, зроблених судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі щодо зменшення неустойки, не свідчить про їх невідповідність висновкам щодо застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК, викладеним у постановах Верховного Суду, оскільки ці висновки (щодо наявності/відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій) не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених у кожній конкретній справі.
56. Верховний Суд звертає увагу, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, фактично є взаємовиключними, оскільки з одного боку він стверджує про сталість судової практики та наявність усталених правових висновків Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК, а з іншого - стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах.
57. Оскільки на сьогоднішній день існують висновки Верховного Суду щодо застосування ст.551 ЦК та ст.233 ГК у подібних правовідносинах і оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій відповідають цим висновкам, то Верховний Суд закриває касаційне провадження в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК, у взаємозв`язку з п.4 ч.3 ст.310 ГПК
58. ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" у касаційній скарзі зазначило, що суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (припущень) (загально відомі факти, проте суди не встановили, чи могли висвітлені у рішеннях обставини конкретно впливати на виконя саме цього Договору та яким чином висвітлені обставини впливають на відповідача (його фінансовий стан та фінансування)).
59. Верховний Суд відхиляє ці доводи скаржника з огляду на таке.
60. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (п.4 ч.3 ст.310 ГПК).
61. У розумінні ст.77 ГПК допустимими доказами є: 1) певні засоби доказування, які відповідно до законодавства повинні підтверджувати обставини, тобто ці обставини не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; 2) докази, одержані без порушення закону, які в такому випадку приймаються судом.
62. Таким чином, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування, бо не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновок про недопустимість доказу можна зробити виключно із застосуванням норми матеріального права, яка містить пряму заборону використання відповідного засобу доказування на підтвердження певної фактичної обставини справи.
63. Водночас скаржник не вказує, які саме докази, на його думку, є недопустимими, в чому саме проявилося порушення положень ст.77 ГПК, які саме обставини справи були встановлені на підставі недопустимих доказів.
64. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
65. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
66. З урахуванням цього, визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена п.4 ч.2 ст.287 у взаємозв`язку із п.4 ч.3 ст.310 ГПК, є необґрунтованою.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
67. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
68. Пункт 4 ч.1 ст.296 ГПК передбачає, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
69. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
70. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про закриття касаційного провадження в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК, та залишення касаційної скарги без задоволення у іншій частині, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Судові витрати
71. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження в частині та залишення касаційної скарги без задоволення у іншій частині, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в частині інших підстав касаційного оскарження залишити без задоволення.
3. Рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №922/2626/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець