Справа №: 398/27/26	

провадження №: 2/398/1557/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"20" березня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", представник позивача — адвокат Столітній Михайло Миколайович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 406,00 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2024 первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5213845 на суму 6 000 грн строком на 360 днів. Відповідачка підписала цей договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор перерахував кошти на банківську картку боржника. Відповідачка порушила умови договору, не здійснила своєчасного повернення коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 29 406,00 грн, яка складається з тіла кредиту — 6 000,00 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором — 12 198,00 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем — 8 208,00 грн, та штрафних санкцій — 3 000,00 грн. 31.07.2025 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" на підставі договору факторингу, укладеного між позивачем та первісним кредитором.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» щодо підтвердження належності ОСОБА_1 платіжної картки та факту зарахування на неї коштів.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення з судовою повісткою повернулося до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Від відповідача відзиву на позов чи заяв про поважність причин неявки не надходило.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Укладення кредитного договору та видача коштів.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння пропозицій.
30.12.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 уклали в електронній формі Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5213845. Відповідачка приєдналася до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором: 93927, 30.12.2024 17:18:32, ОСОБА_1 ..
Договором встановлені такі істотні умови кредитування:
- сума кредиту — 6 000,00 гривень;
- строк кредитування — 360 днів (з 30.12.2024 по 25.12.2025 року);
- стандартна процентна ставка — 0,95% на день.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахувало ОСОБА_1 на її банківську картку № НОМЕР_1 суму 6 000,00 грн через платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». Належність вказаної банківської картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та факт зарахування коштів підтверджуються листом АТ «Універсал Банк» від 27.01.2026 № Е/791-В, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (за період з 30.12.2024 до 31.07.2025) та розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" (за період з 01.08.2025 до 22.12.2025), відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконувала і платежів не здійснювала.
Загальна сума заборгованості становить 29 406,00 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту — 6 000,00 грн, відсотків, нарахованих первісним кредитором — 12 198,00 грн; відсотків, нарахованих позивачем (за 144 дні) — 8 208,00 грн; штрафу — 3 000,00 грн. 
Нарахування відсотків здійснювалося позивачем на залишок фактичної заборгованості та в межах встановленого договором строку кредитування.

Перехід права вимоги.
31 липня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (фактор) укладено Договір факторингу № 31/07/2025. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі.
Перехід прав вимоги підтверджується складеним і підписаним сторонами Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 31 липня 2025 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5213845 від 30.12.2024 року, сума якої станом на дату відступлення становила 21 198,00 грн, що складається з: 6 000,00 грн — заборгованість за основною сумою боргу, 12 198,00 грн — заборгованість за відсотками, 3 000,00 грн — сума заборгованості за штрафними санкціями.
Відповідно до пункту 1.2 Договору факторингу, після підписання Акта прийому-передачі Реєстру Боржників та надходження повної суми ціни продажу на рахунок клієнта, фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до частини третьої статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до пункту 6 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 5213845 від 30.12.2024, укладеного в електронній формі. Позичальниця була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з порядком нарахування відсотків та штрафних санкцій, і погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн підтверджується інформацією платіжної системи ТОВ "ПЕЙТЕК" та листом АТ «Універсал Банк», який підтверджує належність банківської картки ОСОБА_1 та фактичне зарахування на неї вказаних коштів.
Відповідачка, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконала, суму кредиту та відсотків у встановлені строки не сплатила. Доказів погашення заборгованості чи письмових заперечень щодо розрахунку позивача відповідачка суду не надала.
Враховуючи, що 31.07.2025 до позивача ТОВ “ФК “Фінтраст Капітал” на підставі договору факторингу № 31/07/2025 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, і факт цього переходу є документально підтвердженим, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимагати від боржниці виконання зобов`язань, зокрема і в частині нарахування відсотків, право на які виникло після переходу права вимоги фактору.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та визнає, що сума боргу, яку позивач просить стягнути, є обґрунтованою та повністю відповідає умовам кредитного договору. Нарахування процентів здійснювалося позивачем правомірно за ставкою 0,95% на день у межах встановленого договором строку кредитування (360 днів, до 25.12.2025), що відповідає нормам закону.
Загальна сума заборгованості за основним боргом та відсотками становить 26 406,00 грн, з яких: 6 000,00 грн — тіло кредиту; 12 198,00 грн — відсотки, нараховані первісним кредитором; 8 208,00 грн — відсотки, нараховані новим кредитором за 144 дні користування.
Щодо позовної вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 000,00 грн, суд враховує, що оскільки кредитний договір між сторонами укладено 30.12.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX (24.12.2023), відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про споживче кредитування", пільги щодо звільнення споживачів від відповідальності та заборони нарахування неустойки на період дії воєнного стану до спірних правовідносин не застосовуються. Згідно з умовами договору, за прострочення виконання зобов`язання нараховується штраф у розмірі 75% від суми невиконаного зобов`язання. Нарахована сума штрафу становить 3 000,00 грн, що не перевищує граничний ліміт (подвійну суму одержаного кредиту), встановлений ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування". Тому вимога про стягнення штрафу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідачки загальної суми заборгованості у розмірі 29406 грн обґрунтованою, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, заявку на виконання доручення до зазначеного договору від 24 листопада 2025 року, рахунок на оплату послуг адвоката за цим договором (№ 14345-22/12-2025 від 22 грудня 2025 року), детальний опис наданих послуг та акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22 грудня 2025 року, відповідно до якого позивачу адвокатом Столітнім М.М. надано послуги правової допомоги на загальну суму 10 000 грн.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суду у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором № 5213845 від 30.12.2024 року у розмірі 29 406 (двадцять дев`ять тисяч чотириста шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", ЄДРПОУ 44559822, адреса місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2;
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 20 березня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський