СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2026 року Справа № 480/10723/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представника відповідача Сахнюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у даній справі задоволені позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
27 січня 2026 року представник позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Іващенко О.М. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 46500,00 грн. 
Звертаючись із даною заявою, надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання професійної правничої допомоги та акт наданих послуг. 
Відповідач подав клопотання про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначив, що розмір витрат за підготовку процесуальних документів та за участь у справі адвоката є неспівмірними зі складністю справи, деякі послуги, перелічені у акті наданих послуг, не є правничою допомогою в межах судового розгляду, відповідно не може бути компенсована за рахунок відповідача. Позовна заява подана позивачем самостійно, що дає підстави стверджувати, що такий документ представником не готувався. Також, на думку відповідача, формування клопотань представника позивача про відкладення судового засідання у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та врахування його зайнятості у разі відкладення розгляду справи за своєю суттю не є правничою допомогою 
В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення проти заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, просив зменшити розмір відшкодування. 
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у даній справі задоволені позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Положеннями ст. 132 Кодексу передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 4 статті 134 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5,6,7 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. 
При цьому, Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21 зауважувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. 
Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Іващенком О.М. 18 липня 2024 року укладений Договір про надання правничої допомоги (том 2 а.с.33-34). Пунктами 4.1 та 4.2 визначено, що правничу допомогу клієнт оплачує згідно акту наданих послуг , форма, порядок складання/ведення якого та терміни оплати по якому визначаються домовленістю між адвокатом та клієнтом. Така оплата є гонораром адвоката за надання правничої допомоги.
На підтвердження виконаних робіт, їх обсягу та вартості позивачем наданий акт наданих послуг №1 від 27.01.2026, відповідно до якого загальна вартість визначена у розмірі 46500,00 грн, з розрахунку 1 година роботи – 1000,00 грн ( том 2 а.с.35).
Перевіривши подані позивачем письмові докази, суд вважає, що зазначені витрати на правову допомогу є не співмірними до заявлених вимог та не відповідають складності справи, обсягу робіт, часу, витраченому на їх виконання. 
Так, відповідно до акту наданих послуг ( том 1 а.с.35) адвокатом Іващенко О.М. позивачу надані наступні послуги із розрахунку вартості однієї години роботи 1000,00 грн: 
1. Надання правничої консультації щодо судової практики, перспективи справи, необхідних документів для оскарження результатів перевірки -2 години вартістю 2000,00 грн;
2. Опрацювання акта перевірки, підготовка заперечення від 30.07.2024 на акт перевірки - 8 годин вартістю 8000,00 грн; 
3. Опрацювання податкових повідомлень-рішень, підготовка скарги від 12.09.2024 року до ДПС України - 8 годин вартістю 8000,00 грн;
4. Опрацювання рішення про результати розгляду скарги, підготовка позовної заяви 10 годин вартістю 10000,00 грн;
5. Опрацювання відзиву на позовну заяву, підготовка та подання відповіді на відзив - 5 годин вартістю 5000,00 грн;
6. Складання та подання клопотань - 7,5 годин вартістю 7500,00 грн;
7. Виїзд до суду та участь у судових засіданнях - 6 годин вартістю 6000,00 грн.
Суд погоджується з доводами позивача про необхідність відшкодування витрат адвокатові за надання правничої консультації щодо судової практики, перспективи справи, необхідних документів для оскарження результатів перевірки -2 години вартістю 2000,00 грн, опрацювання акта перевірки, підготовку заперечення від 30.07.2024 на акт перевірки - 8 годин вартістю 8000,00 грн та участь у трьох судових засіданнях 13.10.2025, 10.12.2025, 21.01.2026, у загальній кількості 4 годин ( з урахуванням часу очікування у приміщенні суду) вартістю 4000,00 грн., що в загальному розмірі становить 14000,00 грн.
Водночас, суд також враховує, що подальші роботи, зазначені у акті наданих послуг а саме: опрацювання податкових повідомлень-рішень, підготовка скарги до ДПА України, опрацювання рішення про результати розгляду скарги, підготовка позовної заяви не потребували ні додаткових зусиль, ні часу, оскільки виготовлені адвокатом документи: скарга на податкові повідомлення-рішення до ДПА України, позовна заява є ідентичними, за своїм змістом дублюють заперечення на акт перевірки, тому вважає витрати на ці види робіт завищеними.
Також, суд вважає, що не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача вартість робіт по формуванню клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю представника, клопотань про врахування зайнятості представника у разі відкладення розгляду справи, оскільки подання таких клопотань по своїй суті не є наданням правничої допомоги, а тому не можуть компенсуватися за рахунок сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
За наведених обставин суд вважає, що належним чином обґрунтовані та підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. 

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 КАС України, суд  В И Р І Ш И В:
Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 14000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. 
Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення. 
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст додаткового рішення складений 04 березня 2026 року.

Суддя   Л.М. Опімах