ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9185/25 (суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі №280/9185/25 за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» про стягнення податкового боргу,- 

ВСТАНОВИВ: 

Головне управління ДПС у Запорізькій області 16 жовтня 2025 року звернулося до суду з заявою в порядку статті 283 КАС України до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ», згідно з якою, просить стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕПЛО - МЕЛІТОПОЛЬ» (код з ЄДРПОУ 42461094, місцезнаходження юридичної особи: (Україна, 69063, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.8, кв. (офіс 7)) (далі – підприємство), яке має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить платнику податків, кошти у сумі податкового боргу з податку на додану вартість: у сумі 55151,79 грн, які зарахувати на р/р №UA218999980313010029000008001; отримувач - ГУК у Зап.обл./Запорізька область/14060100; код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).
В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що за ТОВ «ТЕПЛО -МЕЛІТОПОЛЬ» станом на момент звернення до суду з заявою обліковується податковий борг в розмірі 55151,79 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Позивачем була надіслана податкова вимога на адресу відповідача, проте у добровільному порядку податковий борг відповідачем не сплачений. Враховуючи виникнення податкового боргу внаслідок несплати відповідачем самостійно задекларованих податкових зобов`язань, позивач зазначає про наявність у нього права звернутися до суду із заявою у порядку, передбаченому статтею 283 КАС України, на виконання повноважень, передбачених Податковим кодексом України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року заяву задоволено.
Суд стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ», з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить платнику податків, кошти у сумі податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 55151,79 грн., які зарахувати на р/р №UA218999980313010029000008001; отримувач - ГУК у Зап.обл./Запорізька область/14060100; код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП). 
Рішення суду мотивовано наявністю підстав для задоволення заяви, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, порушення права на захист. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені заяви про стягнення коштів за податковим боргом відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд занадто швидко відкрив провадження у цій справі та протягом 20 годи розглянув її порушивши тим самим право підприємства надати відзив на заяву, надати докази, прийняти участь у судовому засіданні, отже і бути почутим.
Посилається на те, що суд не мав підстав вважати, що підприємство повідомлено про розгляд справи.
Крім того, підприємство не здійснює свою діяльність у зв`язку з перебуванням на тимчасово окупованій території про, що подано відповідну заяву контролюючому органу. 
Також підприємство не отримувало податкових-повідомлень рішень. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, заявник просить у її задоволені відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕПЛО - МЕЛІТОПОЛЬ» зареєстровано як юридична особа за адресою: Україна, 69118, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 8, кв. (офіс) 7.
Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків, за підприємством рахується податковий борг в розмірі 55151,79 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
Так, зазначений податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 55151,79 грн виник внаслідок проведеної камеральної перевірки за результатами якої складено акт № 8654/08-01-04-03/42461094 на підставі якого прийнято податкове повідомлення – рішення №00/11957/0403 від 24.07.2025 яким донараховано штрафні санкції в розмірі 55704,02 гривень. 
Цей акт та податкове повідомлення-рішення було надіслано на адресу підприємства, але не вручено та повернуто на адресу контролюючого органу із позначкою «за закінченням терміну зберігання».
З урахуванням часткової сплати 552,23 грн., залишок не сплаченого боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) складає 55151,79 гривень, що підтверджується відомостями з інтегрованої картки платника податків.
Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення №00/11957/0403 від 24.07.2025 в судовому або адміністративному порядку відповідачем до суду не надано.
Стягнення з підприємством зазначеної суми податкового боргу є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.
Згідно із статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пунктів 95.1-95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. 
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступні обставини.
Так, відповідно до даних інтегрованої картки платника податків, за підприємством рахується податковий борг в розмірі 55151,79 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), який виник на підставі даних акта камеральної перевірки підприємства № 8654/08-01-04-03/42461094.
На підставі цього акта контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення №00/11957/0403 від 24.07.2025 яким донараховано штрафні санкції в розмірі 55704,02 гривень. 
Цей акт та податкове повідомлення-рішення було надіслано на адресу підприємства, але не почтове відправлення повернулося на адресу контролюючого органу із позначкою «за закінченням терміну зберігання».
З урахуванням часткової сплати 552,23 грн, залишок не сплаченого боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) складає 55151,79 гривень.
Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення №00/11957/0403 від 24.07.2025 в судовому або адміністративному порядку підприємством до суду не надано.
З огляду на викладене та враховуючи обставини справи, що свідчать про направлення підприємству копії податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення, наявність у нього податкового боргу та відсутності доказів його погашення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав про задоволення цієї заяви та стягнення непогашеної суми податкового боргу з податку на додану вартість.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи підприємства про те, що суд першої інстанції занадто швидко відкрив провадження у цій справі та протягом 20 годи розглянув її, порушивши тим самим право підприємства надати відзив на заяву контролюючого органу, надати докази, прийняти участь у судовому засіданні, отже і бути почутим враховуючи наступне. 
Так, згідно з положеннями частини 7 статті 283 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.
Частиною 6 статті 162 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з приписами частини 3 статті 268 та частини 7 статті 283 КАС України у разі відсутні правових підстави для відкладення судового засідання, суд розглядає справу за відсутності представників сторін.
Водночас, згідно з довідкою про доставку електронного листа, що міститься в матеріалах справи ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з зазначенням дати та часу слухання справи була доставлена до електронного кабінету підприємства 16.10.2025 року о 19:14 (а.с.28,31). Зазначені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції належним чином було повідомлено підприємство про наявність судового провадження по справі №280/9185/25 та враховуючи передбачені КАС України скороченні строки її розгляду надано час на надання відзиву та підготовки до судового розгляду.
Про неможливість здійснити підготовку до розгляду справи, надати відзив, докази, прийняти участь у розгляді справи …, в наслідок недостатності часу, підприємство суд першої інстанції не повідомляло. 
Крім того, підприємством не було надано суду доказів на підтвердження наявності обставин того, що воно не здійснює свою діяльність у зв`язку з перебуванням на тимчасово окупованій території про, що подало заяву контролюючому органу.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи підприємства про не виконання контролюючим органом вимог законодавства щодо вручення письмової кореспонденції підприємству у вигляді копії податкового повідомлення-рішення та вимоги у зв`язку з їх повернення «за закінченням терміну зберігання», враховуючи правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 05.03.2026 року по справі №120/12990/25, яку було прийнято Верховним Судом значно пізніше, ніж ті судові рішення на які послалось підприємства в апеляційній скарзі, та яка свідчить про виконання підприємством передбаченого законодавством обов`язку щодо вручення зазначеної письмової кореспонденції підприємству, враховуючи положення п.42.2 ст. 42 ПК України.
Відносно інших доводів підприємства, які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення заяви. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі №280/9185/25» - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов