Провадження № 2/748/180/26	

Єдиний унікальний № 748/3005/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретаря  Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
В С Т А Н О В И В :
08.09.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт Капітал»:
1) заборгованість за Кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р. у розмірі 79 378,44 грн;
2) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Обґрунтовано позов тим, що 26.10.2023 р. між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал», укладено кредитний договір №141068591 на суму 16 700,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Натомість, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка ним у добровільному порядку не погашена.
Разом із позовною заявою позивач надав суду клопотання про витребування доказів відносно відповідача у АТ КБ «Приват Банк», які містять банківську таємницю.
Ухвалою судді від 10.09.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Крім того, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Вивчивши заявлені докази, визначившись із правовідносинами між сторонами і нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку про непідтверджене право вимоги у позивача до відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26.10.2023 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №141068591 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа із кредитним лімітом на суму 16 700,00 грн, сторонами погоджені умови сплати процентів у розмірі 2,980 % від суми кредиту за кожен день його користування. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 25.11.2028 р. (а.с. 16-25).
Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» (а.с.14) до Договору № 141068591 від 26.10.2023 р. (а.с.14-15), а також договір кредитної лінії № 141068591 від 26.10.2023 р. підписані відповідачем його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.38).
Відповідно до платіжного доручення від 26.10.2023 р., встановлено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» переказало кошти на рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 16 700,00 грн, де у призначенні платежу зазначено «Переказ коштів згідно договору №141068591 від 26.10.2023 р., ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с.48).
Згідно із витребуваної судом інформації, яка надійшла до суду 16.10.2025 р. від АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком емітувалась платіжна картка № НОМЕР_3 та інші картки. На картковий рахунок № НОМЕР_3 , у період з 26.10.2023 р. по 31.10.2023 р. відбулося зарахування коштів у розмірі 16 700,00 грн. Номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_3 та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Згідно із наданої виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н за період із з 26.10.2023 р. по 31.10.2023 р. по картці № НОМЕР_3 від 30.09.2025 р., встановлено, що 26.10.2023 р. на вищезазначений картковий рахунок зараховано 16 700,00 грн.
28.11.2018 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.57-62).
Згідно із п. 2.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
Відповідно до п. 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. строк дії договору закінчується 28.11.2019 р.
28.11.2019 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 р. (а.с.62 зворот).
31.12.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., згідно з якою текст договору факторингу викладено у новій редакції, а також строк дії договору продовжено до 31.12.2021 р. (а.с.63-67).
Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 р. строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2022 р. включно (а.с.68).
Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 р. строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2023 р. включно (а.с.68 зворот).
Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 р. строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. продовжено до 31.12.2024 р. Крім того, договір викладено у новій редакції та доповнено новими пунктами (а.с.69).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 253 від 26.12.2023 р. до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р. (а.с.70-71).
В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2023 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого, Фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимоги за Реєстром прав вимоги № 264 від 26.12.2023 р. за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. (а.с.72).
31.07.2024 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.73-77).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 р. до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 р. до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р. в сумі 79378,44 грн, з яких: 16700,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 62678,44 грн сума заборгованості за простроченими відсотками (а.с.77а-77б).
В матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 05.08.2023 р., відповідно до якої ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило грошові кошти ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 р. (а.с.78,79).
04.06.2025 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №141068591 від 26.10.2023 р. (а.с. 80-84).
Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 р. до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 р. до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р. в сумі 79378,44 грн, з яких: 16700,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 62678,44 грн сума заборгованості за простроченими відсотками (а.с.85-86).
В матеріалах справи міститься платіжні інструкції від 25.06.2025 р. № 483, від 10.06.2025 р. № 467, від 10.06.2025 р. № 468, від 11.06.2025 р. № 469, від 11.06.2025 р. № 470, від 19.06.2025 р. № 478, від 19.06.2025 р. № 479 відповідно до яких ТОВ «Юніт Капітал» сплатило грошові кошти ТОВ «Онлайн Фінанс» за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 р. (а.с.88-91).
Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. № 127/33824/19.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі ЗУ «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 р. у справі №234/7159/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі №914/868/17, від 18.10.2018 р. у справі № 910/11965/16.
Установлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №752/8842/14-ц.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
У ході розгляду даної справи судом встановлено, що договір кредитної лінії № 141068591 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 був укладений 26.10.2023 р., при цьому договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , був укладений 28.11.2018 р., тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.
Тобто, чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
На час укладення договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28.11.2018 р. боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р. ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином, а інформація щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначена у реєстрі прав вимоги № 264 від 26.12.2023 р., тобто, через 5 років після укладення договору факторингу.
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 р., а згодом 04.06.2025 р. на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ «Юніт Капітал».
Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 р. не було, та сторони не могли передбачити, що 26.10.2023 р. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» буде укладено договір кредитної лінії №141068591.
Отже, ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №141068591, оскільки кредитний договір був укладений 26.10.2023 р., а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 р., тобто по хронології задовго до укладення кредитного договору.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не набуло прав права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №141068591 від 26.10.2023 р., укладеним між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, при відмові у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ: 43541163, місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, оф. 10) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – відмовити у повному обсязі.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         В.О. Кухта