Справа № 452/538/26 
Провадження № 2-а/452/23/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2026 р.   м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючої судді    Бікезіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання  Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Інспектора Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лисик Р.Я. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Козаченко В.І. 17 лютого 2026 року звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Інспектора Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лисик Р.Я. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Позовна заява мотивована тим, що постановою інспектора Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Лисик Р.Я. від 31.01.2026 року серії ЕНА №6593802 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
В даній постанові зазначено, що 31.01.2026 року о 11 год. 22 хв., у м. Самборі по вул. Міцкевича, 4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Представник позивача вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором не прийнято до уваги твердження водія про відсутність порушення ПДР, останній не здійснював в`їзду під вищевказаний дорожній знак, а лише підійшов до раніше припаркованого іншою особою транспортного засобу та розпочав подальший рух.
Враховуючи зазначене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6593802 від 31.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Львівській області судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., а також випрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на адміністративний позов; витребувано з Головного управління Національної поліції у Львівській області докази фіксації адміністративного правопорушення, що вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6593802 від 31.01.2026 року, зокрема відеозапис з нагрудної камери, а також відеореєстратора автомобіля патрульної поліції (а.с. 23-24).
27.02.2026 року від представника ГУ НП у Львівській області І.Улей на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та диск DVD-R з файлами відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейського.
Відповідач вважає, що викладені твердження позивача в позові є хибними, а позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Крім того просить розглядати дану справу без участі ГУ НП у Львівській області. 
Відповідь на відзив від сторони позивача до суду не надходила.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2026 року витребувано від Головного управління Національної поліції у Львівській області письмові пояснення ОСОБА_1 , які були ним дані при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6593802 від 31.01.2026 року, витребувані документи надійшли до суду 02.04.2026 року.
Позивач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, його представник адвокат
Козаченко В.І. подав до суду заяву про підтримання позову та розгляду справи у їх відсутності.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку п. 1) ч. 3 ст. 124 КАС України, у судові засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутності.
Відповідач інспектор Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лисик Р.Я. яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку п. 1) ч. 3 ст. 124 КАС України, у судові засідання не з`явилася.
З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи без участі зазначених осіб, на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Судом встановлено, що згідно з постановою інспектора Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА №6593802 від 31.01.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за те що, як зазначено у тексті постанови, 31.01.2026, о 11.22 год., в м. Самборі, вул. Міцкевича, 4, керував автомобілем «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимогу дорожнього знака 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР.
Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач оскаржив її до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
Частина друга статті 19 Конституції Україні передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим самим порушив п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно з п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Підпунктом «в» п. 8.4 ПДР визначено, що дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
Відповідно до підпункту 3.21 «В`їзд заборонено» пункту 3 «Заборонні знаки» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Крім того, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідач, як на обставини вчинення позивачем правопорушення, посилається на складену оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення та долучений до відзиву на позов оптичний диск з відеозаписами.
Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
Візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
З метою встановлення всіх обставин справи та дослідження доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, судом досліджено наданий відповідачем відеозапис.
З відеозапису, наданого відповідачем, eбачається, що позивач дійсно перебував за кермом автомобіля «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , однак моменту перебування його в зоні дії дорожнього знаку «В`їзд заборонено», та відповідно правопорушення, яке йому інкримінується, на даному відеозаписі не зафіксовано.
При цьому працівниками поліції не здійснено безперервну відеофіксацію всіх подій, які відбувалися, з моменту початку до їх завершення, що є порушенням вимог пункту 5 розділу II та підпункту 2 пункту 1 розділу VII Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 11.01.2019 за №1026, а доводи відповідача у відзиві про те, що позивач погодився з тим, що вчинив правопорушення, суд оцінює критично, оскільки при перегляді цього відрізку відеозапису не вбачається ствердного погодження позивача із інкримінованим йому порушенням, зокрема ОСОБА_1 на запитання поліцейського не повідомив, що саме він здійснив проїзд на заборонений знак, а в письмових поясненнях останнього від 31.01.2026 року вказано, що він підійшов до вказаного транспортного засобу, щоб зупинити правопорушення.
Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, не зафіксовано.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.
Своєю чергою, відповідачем не надано до суду інших доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія в силу дії презумпції невинуватості.
Таким чином, суд вважає, що відсутні належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Суд зазначає, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.
При цьому КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого у спірних правовідносинах не було дотримано.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а позивач факт вчинення такого правопорушення заперечує, тому немає достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6593802 від 31.01.2026 року.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі
605 грн. 60 коп. 
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови задоволені, з відповідача – Головного управління Національної поліції у Львівській області підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то доказів понесення таких суду не надано, хоча в позовній заяві про орієнтовний розмір таких в сумі 8000,00 грн. зазначено. 
Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Інспектора Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Лисик Р.Я. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову, серії ЕНА № 6593802 від 31 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі
340 грн.
Закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Стягнути на користь  ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області сплачений ним судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, юридична адреса: площа Генерала Григоренка, 3, Львів, Львівська область, 79000, код ЄДРПОУ 40108833.

Повний текст рішення виготовлений 22 квітня 2026 року. 

Суддя