Справа № 577/639/26 
Провадження № 2/577/736/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 квітня 2026 року      м. Конотоп  
Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Галяна С.В.
за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 21330 грн. заборгованості за кредитним договором, 2662,40 грн. судового збору та 13000 грн. витрат на правничу допомогу. Вимоги обгрунтовує тим, що 06.05.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 2112624537083. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 06.05.2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику в сумі 3000 грн. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2112624537083 від 06.05.2021 pоку. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2112624537083 від 06.05.2021 pоку. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором № 2112624537083. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день формування позовної заяви становить 57225,60 грн., з яких:
- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3000 грн.,
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 54225,60 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 21330 грн., з яких:
- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3000 грн.,
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18330 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» Марія Ткаченко зазначила, що прохає розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує (а.с. 5 зв.).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник – адвокат Рекуха В.Г. надіслав пояснення щодо позовної заяви, у яких зазначив, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі, і вважає, що вони не підлягають задоволенню так як позивач не вказав у позовній заяві та не надав до неї належним чином оформленого розрахунку документу, який міг би підтвердити видачу чи перерахування відповідачу грошових коштів, а також позивачем не надано відомостей про її картковий рахунок як позичальника, відомостей про перерахування кредитних коштів саме на картку відповідача, ідентифікації даних карткового рахунку, доказів користування кредитними коштами. Позивачем не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитами, не надано квитанцій, чеків, виписок з рахунків з відображенням операцій, які проводились за даними рахунками, що свідчить про недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами розміру заборгованості.
Крім того, на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунки, які містять лише кінцеві суми тіла кредиту та процентів, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими розрахунками сум, які підлягають до стягнення. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не можуть підтверджувати існування боргу, оскільки вони не є первинними обліковими бухгалтерськими документами і спираються на відомості, нібито - і без підтверджуючих фінансових документів - повідомлені при укладенні договорів факторингу первинними кредиторами. Позивачем не надано доказів того, що саме електронним цифровим підписом підписані такі договори, жодних ідентифікуючих ознак, які можуть ідентифікувати особу позивача та відповідача, як і автентичність копії договору, у матеріалах справи відсутні.
Картка із частково зазначеними, у нібито, укладеному договорі номерами, відповідачу ніколи не видавалося і вона карткою з такими номерами ніколи не користувалася та відповідно взагалі не здійснювала по ній погашення заборгованості, що підтверджується відомостями, викладеними у позовній заяві щодо не здійснення погашення заборгованості по договору.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про вищевказані докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу та отримання нею доказів щодо відступлення права вимоги, що підтверджує той факт, що до подання позовної заяви до суду, відповідачеві взагалі не було відомо про вказані вище факти.
Враховуючи викладене, вважає, що ТОВ «Коллект Центр» не доведено порушення його прав відповідачем, та наявність права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним договором, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Коллект Центр».
Вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу Позивачу в сумі 13000 грн., який зазначений представником позивача у вищевказаній позовній заяві, не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим вказані витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, вважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 року справу призначено до судового розгляду на 11.03.2026 року (а.с. 50).
Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2026 року у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 25.03.2026 року (а.с. 60).
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Рекухи В.Г. про направлення справи за підсудністю відмовлено, справу відкладено на 06.04.2026 року (а.с. 68, 69).
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що 06.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2112624537083 «Стандартний», який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 1.1, пп.1.2, 1.3, п. 1.4 Договору сума позики складає 3000 грн., кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, орієнтовний строк повернення 16 днів з моменту отримання кредиту. Проценти розраховуються від суми кредиту за кожний день користування: 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою зазначеною п.1.4.а); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 в). Згідно пп.1.4.1., 1.4.2 до договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту (а.с. 17-19).
ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахувало на картку НОМЕР_1 кошти в сумі 3000 грн. (а.с. 44).
Згідно розрахунком заборгованості борг ОСОБА_1 , всього нараховано: тіло 3000 грн., відсотки 18330 грн. (а.с. 8-9).
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як первісний кредитор, відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ «Служба миттєвого кредитування», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с. 11).
10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 21).
На день підготовки позову, утворилась заборгованість на суму 57225,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги – 54225,60 грн. (а.с. 10,28).
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі заборгованість у розмірі 21330 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги – 18330 грн.
Суд критично оцінює вказані твердження позивача, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.
Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.
Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Звертаючись до суду, позивач ТОВ «Коллект Центр» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Разом з тим, надані разом з позовною заявою документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр», як новим кредитором, у розмірі, який зазначає позивач.
Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по вищевказаному кредитному договору, копії якого була досліджена в судовому засіданні, було перераховано грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем. Доказів, які б свідчили про зарахування кредитних коштів на рахунок, який відкритий на ім`я ОСОБА_2 , суду не надано.
Крім того, до позову не додано доказів (платіжного доручення чи платіжної інструкції) на підтвердження перерахування (оплати) коштів на виконання умов договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог від 10.03.2023 року. У матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за вказаним договором на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» своїх зобов`язань за договором. Доданий позивачем до позову Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 року, який підписаний між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.22), не є розрахунковим документом (електронний або паперовий), за допомогою якого платник дає банку вказівку перерахувати кошти зі свого рахунку на рахунок отримувача та не підтверджує факту оплати за договором.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві щодо вказаних кредитних договорів та перерахунку коштів відповідачу, а також щодо набуття права вимоги за даними кредитними договорами матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
Відповідно до ст.ст. 512, 514, 1046-1049, 1054, 1077-1079 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-84, 141, 247, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926).
Відповідач: ОСОБА_1 (особа без місця реєстрації, місце проживаннч: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).   

Суддя Галян С.  В.