Справа № 197/749/25
Провадження № 2/177/211/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
26 лютого 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваль Н.В.
за участі 
секретаря судового засідання Андрійчук А.В.
представник позивача Стаценко Д.Р. 
відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача – ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та відповідач з 27.06.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 розірвано.
Під час спільного проживання у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2024 з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 26.10.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач зазначила, що батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини та не допомагає матеріально.
Вказує, що позивач про наявність провадження по справі та наявність рішення від 16.02.2024, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дитини не знав, оскільки не отримував ані копії позовної заяви, ані ухвали про відкриття провадження у справі, а також про рішення суду. Також, йому не було відомо і про рішення від 11.01.2024, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Про наявність обов`язку зі сплати аліментів позивачу стало відомо після подання адвокатського запиту до виконавчої служби та отримання інформації про наявність двох виконавчих листів: ВП № 76710439 про стягнення аліментів на утримання дитини та № НОМЕР_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. 
Вказує, що згідно інформації Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дружини за виконавчим провадженням № 76710705 до березня 2025 року становить 43541,94 грн., заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням № 76710439 до березня 2025 року становить 43451,94 грн. 
Зазначає, що він постійно був на зв`язку з відповідачем та допомагав сім`ї. Адже, з 13.07.2022 призваний до ЗСУ та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 та з моменту мобілізації регулярного допомагав доньці та дружині, відправляв кошти на утримання доньки картковим переказом на особисті картки дружини без зазначення призначення платежів. Так, за період з 08.08.2022 по 15.03.2025 позивач здійснив особисті перекази відповідачу на загальну суму 523255,00 грн. 
Таким чином загальна сума заборгованості до березня 2025 року становить 86903,88 грн., а загальна сума грошових переказів позивачем на картку дружини за період 28.08.2023 по 15.03.2025 становить 244855 грн, а також сума у розмірі 133172,38 грн, яка стягнута за виконавчими провадженнями на погашення заборгованості. Однак вказана сума врахована в розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Отже, вважає, що саме в період з 28.08.2023 по 15.03.2025 повинно бути враховано факт добровільної допомоги на утримання позивачем відповідача та їх дитини.
Просить суд звільнити  ОСОБА_2 від сплати ОСОБА_1 аліментів на її утримання за період з 28.08.2023 по 15.03.2025 через факт добровільного утримання в цей період на суму 43451,94 грн. Звільнити ОСОБА_2 від сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 28.08.2023 по 15.03.2025 через факт добровільного утримання в цей період на суму 43451,94 грн. Зобов`язати Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перерахувати заборгованість по сплаті аліментів за виконавчими провадженнями №76710439 та № 76710705 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 від сплати аліментів у період з 28.08.2023 по 15.03.2025 та зарахувати сплачені ОСОБА_2 аліменти у розмірі 86903,88 грн., які були сплачені за виконавчими провадженнями №76710439 та № 76710705, в майбутні платежі. 
Ухвалою судді від 11 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, призначена до підготовчого засідання (а.с. 59).
23 жовтня 2025 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 80).
Представник позивача – ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що вона отримувала кошти від позивача, які витрачалися на потреби всієї родини, а саме на утримання їх дитини та дитини позивача від іншого шлюбу, також кошти витрачалися на придбання будинку для родини, побутової техніки в придбаний будинок та потреб самого позивача, які погоджувалося з позивачем. В теперішній час у позивача відсутня заборгованість по аліментам.
Представник третьої особи Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішені спірного питання покладаються на розсуд суду (а.с. 113).
Суд, вислухавши думку присутніх учасників справи, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
Судом встановлено, що сторони з 27.06.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 року розірвано, що не оспорено сторонами. 
Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про народження № 291 (а.с. 20).
12.03.2024 на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист №210/4603/24 від 11.01.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 28 серпня 2023 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12). На підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.12.2024 постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження №767110705 (а.с. 11 зворот).
Також, 16.02.2024 на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист №210/5890/23 від 16.02.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 124). На підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.12.2024 постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження №76710439 (а.с. 123 зворот).
Відповідно до розрахунку Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 76710705 до березня 2025 року становить 43541,94 грн. (грудень 2024 року - 19785,15 грн. + січень 2025 року – 9234,38 грн. + лютий 2025 року – 14452,41 грн) (а.с. 12). Відповідно до розрахунку Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 за виконавчим провадженням № 76710439 до березня 2025 року становить 43451,94 грн. (грудень 2024 року - 19785,15 грн. + січень 2025 року – 9234,38 грн. + лютий 2025 року – 14452,41 грн) (а.с. 123). 
Як зазначав позивач в позовній заяві та в судовому засіданні стверджував його представник, позивач регулярно допомагав відповідачу та їх спільній дитині перераховуючи кошти на картки відповідача в період часу з 08.08.2022 по 15.03.2025, перерахувавши за вказаний період кошти в розмірі 523255,00 грн., про що надав виписку по картці ОСОБА_6 за період з 01.06.2022 по 30.05.2025 (а.с. 21-34). 
Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
З аналізу даної правової норми видно, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Аналогічна вимога мається у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст.197 СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Позивачем як на підставу сплату аліментів на утримання відповідача та їх малолітньої доньки надано виписку по картці ОСОБА_2 , з якої видно, що позивач на карткові рахунки відповідач за період з 08.08.2020 по 15.03.2025 перераховував грогові кошти (а.с. 21-34, інша частина виписки в електронній справі). Разом з тим у вказаній виписці по картці відсутні відомості про те, що вказані кошти сплачувалися саме як аліменти на утримання дитини та дружини.
Відповідно до правової позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 05.09.2025 по справі № 390/2379/24, факт здійснення боржником грошових переказів на користь стягувача без конкретизації їх призначення як аліментів не може автоматично вважатися сплатою аліментних зобов`язань, оскільки при розрахунку заборгованості беруться до уваги лише ті платежі, призначення яких дозволяє ідентифікувати їх як аліментні. 
Суд зазначає, що сам по собі факт перерахування грошових коштів між сторонами не виключає можливості інших правовідносин або надання добровільної матеріальної допомоги, якщо призначення платежу не конкретизованою.
Інших належних доказів, того, що спірні кошти сплачувалися саме на виконання рішень суду про стягнення аліментів, позивачем не надано. Підстав для звільнення від сплати аліментів на утримання дружини та дитини в період з 28.08.2023 по 15.03.2025 в загальному розмірі 86903,88 грн. та перерахування заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням вказаної суми грошових коштів в майбутні платежі, передбачених законом судом не встановлено.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належного виконання аліментних зобов`язань, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 05 березня 2026 року.

Суддя Н.В. Коваль