П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36634/24	
Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Одеській області (далі – ГУ ДПС у Одеській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №37601/15- 32-07-06 від 09.09.2024, №37604/15-32-07-06 від 09.09.2024, №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024; 
- визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця №190/15-32-24-10-17 від 13.09.2024; 
- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області поновити реєстрацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з дати виключення з реєстру.
Також в позовній заяві ставиться питання про стягнення з ГУ ДПС у Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 понесені судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що за результатами проведеної перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складені: акт відмови від допуску до перевірки №4448/15-32-07-06-17 від 25.07.2024 та акти фактичної перевірки №31456/15/17/РРО/ НОМЕР_1 та №31550/15/17/РРО/ НОМЕР_1 від 29.07.2024. На підставі зазначених висновків перевірки, контролюючий орган прийняв такі рішення: податкове повідомлення-рішення №37601/15-32-07-06 від 09.09.2024 про накладення штрафу у розмірі 2 040 грн за порушення п.п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України; податкові повідомлення-рішення №37604/15-32-07-06 від 09.09.2024 про накладення штрафу у розмірі 17 154 грн. та №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024 про накладення штрафу у розмірі 5 484 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №б/н від 29.07.2024; а також рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця №190/15-32-24-10-17 від 13.09.2024. ФОП ОСОБА_1 не погоджується із зазначеними рішеннями ГУ ДПС в Одеській області, вважає їх такими, що прийняті з порушенням норм Податкового кодексу України, за відсутності повного з`ясування фактичних обстави, поза межами наданих законом повноважень, що призвело до ухвалення не обґрунтованих і не законних рішень та втручання у господарську діяльність платника податків без достатніх на те правових підстав.
При цьому, позивач наголошує на тому, що контролюючий орган допустив встановлений чинним законодавством порядок проведення фактичної перевірки – усі докази, що були здобуті з порушенням норм Податкового кодексу України є недопустимими, та мали бути враховані під час прийняття оскаржуваних рішень. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року позов ФОП ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №37601/15- 32-07-06 від 09.09.2024.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС в Одеській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця №190/15-32-24-10-17 від 13.09.2024.
Зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2024 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи.
Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4844,80 грн .
Не погоджуючись з таким рішенням ГУ ДПС у Одеській області надало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції апелянт указує, що наказ ГУ ДПС в Одеській області про призначення перевірки винесений у повній відповідності до вимог пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, містив підстави для призначення такої фактичної перевірки, оспорювані рішення контролюючого органу відповідають вимогам податкового законодавства, а також приписам ч.2 ст.2 КАС України, що висуваються до рішень суб`єкта владних повноважень.
Мотивуючи свою позицію про правомірність прийнятих рішень апелянт зазначає, що оскільки ГУ ДПС у Одеській області виконало вимоги п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, зокрема, щодо визначення підстав проведення перевірки, а тому висновки суду першої інстанції про порушення процедури проведення перевірки та її призначення є помилковими. На переконання апелянта, контролюючим органом додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо призначення та проведення відповідної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , внаслідок чого оскаржувані податкові повідомлення-рішення, та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – є повністю обґрунтованим та такими, що не підлягають скасуванню.
Окрім цього, апелянт зауважує на тому, що згідно позиції Верховного Суду, наведеної в постанові від 04.03.2021 у справі №803/1171/17, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Отже, на переконання апелянта ГУ ДПС в Одеській області було додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо проведення відповідної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а тому підстави для задоволення позову відсутні.
ФОП ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції зазначає про безпідставність поданої скарги. Позивачка наголошувала на тому, що відповідно до приписів ст. 299 Податкового кодексу України, єдиною законною підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку- фізичної особи є результати документальної перевірки, яка не була проведена. Отже, рішення суду позивачка вважає законним та обґрунтованим у зв`язку з чим в задоволенні скарги просить відмовити, а рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, зареєстрована в установленому порядку, запис №25380000000007498, перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області та знаходиться на спрощеній системі оподаткування.
Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. 
Інші види діяльності: 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у., 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами тощо.
Наказом ГУ ДПС у Одеській області № 7057-п від 17.07.2024, відповідно до вимог пп. 191.1.4, 191.1.8 п. 191.1 ст. 191, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код за РНОКПП НОМЕР_1 )», призначена фактична перевірка з 18.07.2024 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 24.05.2024– по дату закінчення фактичної перевірки щодо можливих фактів порушень законодавства у мережі кав`ярень «Coffеe and Hot Dogs».
Відповідно до цього наказу перевірка призначена з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Підставою для прийняття даного наказу слугувало отримання заяви від громадянина ОСОБА_2 (вх.. ГУ № С/91/ЕЗ від 05.07.2024 року) із повідомленням щодо проведення перевірки мережі кав`ярень «Coffеe and Hot Dogs».
Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлене порушення вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: факт проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій .
За результатами проведеної перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складені Акт фактичної перевірки №31456/15/17/РРО/2330919223 від 29.07.2024; Акт фактичної перевірки №31550/15/17/РРО/ НОМЕР_1 від 29.07.2024; Акт відмови від допуску до перевірки №4448/15-32-07-06-17 від 25.07.2024. 
На підставі зазначених висновків перевірки контролюючими органом прийнято наступні рішення: 
- податкове повідомлення-рішення №37601/15-32-07-06 від 09.09.2024, яким за порушення п.п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України та на підставі пп 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.121. ст. 121 Податкового кодексу України накладений штраф у розмірі 2 040 грн;
- податкове повідомлення-рішення №37604/15-32-07-06 від 09.09.2024, яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі пп 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, п.1. ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» накладений штраф у розмірі 17 154 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024, яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі пп 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України накладений штраф у розмірі 5 484 грн. за;
- рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №б/н від 29.07.2024 (було предметом розгляду у справі №420/23892/24 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків. За наслідками розгляду справи у задоволенні заяви ГУ ДПС в Одеській області було відмовлено судами двох інстанції, у відкритті касаційного провадження за скаргою ГУ ДПС в Одеській області відмовлено);
- рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця №190/15-32-24-10-17 від 13.09.2024, згідно якого підставою для анулювання реєстрації, як платника єдиного податку є здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.
ФОП ОСОБА_1 вважає прийняті контролюючим органом рішення та податкові повідомлення-рішення вважає протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом було допущене порушення процедури проведення перевірки та її призначення, що свідчить про протиправність наслідків такої перевірки. 
Суд першої інстанції посилаючись на позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, указав, що встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №37601/15- 32-07-06 від 09.09.2024, №37604/15-32-07-06 від 09.09.2024 та №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024.
Далі суд зробив акцент на тому, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця може бути прийняте лише за наслідком проведення документальної перевірки, а тому враховуючи той факт, що контролюючим органом була проведена фактична перевірка, у останнього відсутні повноваження щодо прийняття оспорюваного рішення, а тому таке рішення має бути скасоване із зобов`язанням з метою відновлення порушених прав відновити реєстрацію шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
За таких підстав суд визнав протиправними рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця та податкові повідомлення-рішення про накладення на платника податків штрафу за порушення вимог податкового законодавства.
Відповідаючи на доводи ГУ ДПС у Одеській області про правомірність прийнятих на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України повідомлень-рішень, якими до позивача застосовані штрафні санкції, із посиланням на порушення позивачем вимог п.п. 85.2. ст. 85 ПК України та статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», колегія суддів керується наступним. 
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Відповідно до п.80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до вимог п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;
80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;
80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Тобто, фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених наведеними вище підпунктами ст. 80 ПК України.
Отже, слід констатувати, що відповідно до пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Водночас, повертаючись до матеріалів справи, підставою проведення фактичної перевірки ГУ ДПС в Одеській області стало подання 10.06.2024 заяви ОСОБА_2 щодо проведення перевірки мережі кав`ярень «Coffеe and Hot Dogs», стосовно здійснення розрахункових операцій через касові апарати та видачу фіскальних чеків, проте така заява не містить місця проживання заявника, а також його підпису.
Відповідно до приписів пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, звернення покупця (споживача) має бути оформлене відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Так, ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладена суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути підписане заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначена електронна поштова адреса, на яку заявнику надісилається відповідь або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису про надсилання електронного звернення не вимагається.
Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику із відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Оскільки подане звернення не відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян» суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що таке звернення не може бути підставою для проведення перевірки.
Окрім цього, варто зазначити, що згідно наказу ГУ ДПС в Одеській області від 17.07.2024 № 7057-п, фактична перевірка платника податків здійснювалася за пп.80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, до предмета якої входять: порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування. 
Водночас, у цьому ж наказі міститься посилання на те, що перевірка призначена з метою контролю щодо дотриманням норм законодавства з питань регулювання законодавства з регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
З цього приводу слід зазначити, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Так, Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Положення цієї глави ПК України встановлюють чітке розмежування щодо порядку проведення окремих видів перевірок.
Згідно аналізу положень ст. ст. 75, 80 ПК України, змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом контролюючого органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.
Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для складання акта перевірки та можливого застосування на його підставі штрафних санкцій.
Варто зазначити, що період перевірки діяльності платника податків під час прийняття рішення владним суб`єктом про призначення фактичної перевірки має розпочинатися, та у рішенні (наказі) такий період має визначатися, не раніше дати, з котрої контролюючий орган має обґрунтовані факти, відомості та документи про невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, якими встановлено або котрі свідчать про факти сумнівності тих чи інших операцій платника податків, - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, або не раніше дати прийняття рішення про проведення такої перевірки керівником у разі її призначення з підстави здійснення функцій.
Самостійне, на власний розсуд визначення керівником контролюючого органу будь-якої дати початку періоду діяльності платника податків, з якої контролюючий орган має здійснити фактичну перевірку, без інформації про можливі порушення у той період часу, може свідчити та мати на меті фактичне намагання контролюючого органу здійснити перевірку діяльності платника податків за значний період часу, без достатніх на те підстав під час здійснення фактичної перевірки, що свідчить про суб`єктивність та необґрунтованість такого рішення.
Отже, суд вважає, що зазначення в наказі про проведення фактичної перевірки від від 17.07.2024 року № 7057-п періоду діяльності, що перевіряється згідно статті 102 ПК України носить характер документальної перевірки, підстави, порядок призначення та проведення якої врегульовані іншими нормами ПК України, а саме статтями 77-79 означеного Кодексу.
Таким чином, перевірка діяльності позивача за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.
При цьому, отримання контролюючим органом інформації з власних програм за попередні періоди не є предметом фактичної перевірки, що здійснюється за місцем проведення господарської діяльності.
Відтак, порушення, зазначені у акті фактичної перевірки, встановлені не в порядку та не у спосіб, що передбачений законом, за минулий період, а не за період, у який проводилась фактична перевірка, а отже такий акт фактичної перевірки не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що контролюючий орган вийшов за межі предмета перевірки.
Суд першої інстанції слушно послався на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, згідно якої встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №37601/15- 32-07-06 від 09.09.2024, №37604/15-32-07-06 від 09.09.2024, №43891/15-32-07-06 від 10.10.2024
Переходячи до оцінки доводів апелянта про правомірність прийнятого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця та відсутність підстав для поновлення реєстрації платника єдиного податку, колегія суддів керується наступним.
Як мовилося вище, спірне рішення прийняте внаслідок порушення ФОП ОСОБА_1 пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, згідно якого платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання.
Відповідно до п. 299.10 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів,– в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону – в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 
3) у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу; 
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку 4 групи становить менш як 75 %; 
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подана податкова звітність, передбачена пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 та пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 цього Кодексу;
6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;
7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);
8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»: щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.
Відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого пп. 3 п. 291.4 ст. 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у п. 291.6 ст. 291 цього ПК України, – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів – в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у пп. 1 або 2 пп. 291.4 ст. 291 цього ПК України відповідно, – з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Згідно приписів п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
З наведеного вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. 
Верховний Суд під час розгляду подібних спірних правовідносин сформував висновки, відповідно до яких реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 10.11. 2021 у справі № 200/697/20-а).
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок – прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Водночас, повертаючись до матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 17.07.2024 № 7057-п, та відповідно до положень пп.80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України контролюючим органом була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , під час якої зафіксоване порушення платником податків умов застосування спрощеної системи оподаткування.
При цьому, той факт, що документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 не проводилася підтверджується матеріалами справи та апелянтом не заперечується.
З урахуванням викладеного, встановлені судом порушення з боку контролюючого органу порядку проведення перевірок та застосованих до суб`єкта господарювання за результатами таких перевірок наслідків, свідчать про протиправність прийнятого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Відповідно до п.299.1 ст.299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Отже, у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.
Платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.
При цьому, нормами ПК України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.
Таким чином, з метою ефективного відновлення порушеного права ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції скасовуючи рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця №190/15-32-24-10-17 від 13.09.2024 дійшов правильного висновку про зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2024 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи, оскільки реєстрація анульована з 01.10.2024.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області про застосування штрафних санкцій та скасування рішення про анулювання реєстрації платника податків із зобов`язанням поновити реєстрацію.
Резюмуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому підстави для скасування правильного по суті рішення відсутні.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. 
Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. Колегія суддів вважає, що надала відповідь на поставлені в апеляційній скарзі питання. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення та задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку – фізичної особи підприємця, зобов`язання вчинити певні дії– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко