КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 33/824/2445/2026
Справа № 377/682/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І. перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матальової-Кравець Валерії Юріївни на постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року 
про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді вальщика лісу у ТОВ «СВ Трейд Лайн», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 29 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. сформувала та надіслала засобами електронного зв`язку апеляційну скаргу разом з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Обґрунтовуючи пропуск строку на апеляційне оскарження, захисник вказує, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 за місцем реєстрації не отримував. 09 березня 2026 року захисник подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, суд вніс дані захисника в систему ЄСІТС та надав копії протоколу та інші процесуальні документи.
Вважає, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи хоч і відбувся за участі ОСОБА_1 та копія оскаржуваної постанови в строк, передбачений ст. 285 КУпАП, не була йому вручена, у зв`язку чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважними.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу - повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
При цьому, чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
З матеріалів справи вбачається, 04 вересня 2024 року за результатами розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.126 КУпАП Славутицьким міським судом Київської області винесена постанова, в якій роз`яснено порядок і строк її оскарження. 
При цьому зі змісту постанови встановлено та підтверджено захисником в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 брав участь під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення.
Відповідно до розписки, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови в приміщенні суду 04 вересня 2024 року (а.с.30).
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року надіслана судом 05 вересня 2024 року року, забезпечено надання загального доступу 05 вересня 2024 року. 
З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості направити апеляційну скаргу у строк, встановлений ст. 294 КУпАП.
Враховуючи положення ст. 294 КУпАП останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року є 16 вересня 2024 року понеділок .
Проте, апеляційна скарга на постанову Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року подана лише 29 березня 2026 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження.
Відповідно до положень ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Таким чином,  ОСОБА_1  не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України»).
При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 КУпАП).
З огляду на викладене, у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матальової-Кравець В.Ю. повернути особі, яка її подала. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Відмовити захиснику  ОСОБА_1 - адвоката Матальової-Кравець Валерії Юріївни у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Славутицького міського суду Київської області від 04 вересня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП. 
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 - адвоката Матальової-Кравець Валерії Юріївни - повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук